U redu, idemo u luku 2, pom pjevanja idemo u luku 2, čitamo cijelo Poglavlje kao i inače, luka 2, luka 2, Poglavlje 2, Isus' ovo rođenje.
Kaže luka 2, i dogodilo se da je u one dane izašla uredba od Cezara Augusta, da bi se sav svijet upisvao u porazni popis,
a to je bio prvi upis u porazni popis provjeden, kad je Kvirnije upravljao Sirijom, i svi su išli upisati se u porazni popis, svaki u svoj grad.
Tada je i Josip, jer je bio iz doma i roda Davidova uzišao iz Galileje, iz grada Nazareta, u Judeu, u Davidov grad koji se zove Bethlehem,
da se upiše u porazni popis s Marijom, svojom zaručenom ženom koja je bila trudna, i dogodilo se dok su oni bili ondje da su se joj navršili dan i da rodi,
i rodila je svojeg prvorođenog sina te ga umotala u pelene i položila u jasle jer za njih nije bilo mjesta u svratištu,
a u tom istom kraju bili su pastijeri, boravili su u polju i čuvali nočnu stražu nad svojim stadom.
Igle pristupio im je Anđe u gospodinju i slava ih je gospodinja obasjala, se su se jako prestrašili, a Anđe im je rekao
"Ne bojte se jer vam evo navješćujem dobru vijest o velikoj radosti koja će stići k svakom narodu jer vam se danas u grado Davidovo rodio spasitelj koji je Krist, gospodin, a ovo vam je znak.
Naći će te novorođenče umotanu u Pelene gdje leži u Jaslama.
I odjednom se s Anđelom pojavilo mnoštvo vojske nebeske, hvaleći Boga i govoreći
"Slava Bogu na najvišoj visini, a na zemlji mir, među ljudima dobra volja."
I dogodilo se čim su Anđeli otišli od njih na nebo, da su pastiri rekli jedan drugomu
"Hajdemo sad do Bethlehem'a i pogledajmo to što se dogodilo, događaj koji nam je gospodin obznanio."
I došli su žureći, te našli Mario, Josipa i Novoređenče gdje leži u jaslama.
A kad su to vidjeli, razglasili su unaokolo tu besjedu što im je bila izrečena o tom djetetu.
I svi koji su to čuli, divili su se zbog onoga što su im govorili pastiri, a Maria je čuvala sve te riječi i promišla je o njima u srcu svome.
Zatim su se pastiri vratili, slaveći i hvaleći Boga, da sve što su čuli i vidjeli kako im je to bilo rečeno.
I pošto se navršilo 8 dana, kad treba obrazati malo djete, nazvali su ga imenom Isus, kako ga je nazvao Anđeo prije nego li je on bio začet utrvi.
A kad su se navršili dani njezina počišćenja prema Mojisjevom zakonu, donijeli su ga u Jeruzelim da bi ga prikazali gospodinu.
Kao što je zapisano u gospodnjem zakonu, svako muško koji otvara maternicu nazva će se Svet za gospoda.
I prinijeli žrtvu, kako je rečeno u gospodnjem zakonu, par grlica ili dva mlada golubova.
I gledo, bio je u Ruzalemu neki čovjek kome je ime bilo Šimun.
I taj čovek pravedan i poobožan, isčekiva utjeh u Izraelovu i Duh Svet je bio na njemu.
I bilo mu je obavljeno da Duh svetom, da neće vidjeti smrti prije nego što vidi gospodnjem Krista.
I po Duhu je došao u hram i u to su roditelji unjeli djete Isusa kako bi postupili s njim prema običaju Zakona.
Kada ga je onu uzeo u ruke, u svojoj naruče, te blagoslovio Boga i rekao
Gospodaru, sad u miru opuštaš slugu svoga, po riječi svojoj, jer su oči moje vidjeli tvoje spasenje
koje si pripremio pred lice svih naroda, svijetlo za prosvjetljenje Pogana i slavu tvojeg naroda Izraela.
A Josip i majka njegova čudili su se onome, to se u njemu govorilo.
Onda ih je Šimon blagoslovio te rekao Mariji majci njegovoj, gled, ova je postavljen za pad i uz krsnuče mnogih u Izraelu
za znak kojem će proturječiti, a i tebi će samo i mač probosti dušu, kako bi se razotkrele misli mnogi srdaca,
a bila je neka proročica Ana čih Fanuelova iz plemena Ašerova. Ona je bila u vrlo podmahloj dobi.
Nakon svog djevičanstva sedam je godina živjela sa svojim mužem, a sama kao dovica oko 84 godine.
Ona se nije udaljavala od hrama, nego je noću i danju služila Bugu postovima i molitvama.
I ona je približavajući se u taj čas, palila gospodina i govorila o njemu svima koje su isčekivali otkupljenje u Jeruzalemu.
A kad su izvršili sve prema gospodnjim zakonu, vratili su se u Galileu, u svoj grad Nazare.
Dijete je raslo i jačalo se u duhu, ispunjavajući se mudrošću i milost je Božija bila na njemu.
A njegovih su roditelji svake godine odlazili u Jeruzalem na svetkovinu paše.
I kad mu je bilo 12 godina, oni su uzašli i u Jeruzalem poobičaju te svetkovine.
I kad su završili ti dani dok su se oni vraćali, dječak Isus ostao je u Jeruzalemu, a Josip i njegava majka to nisu znali.
I pretpostavljajući im da je on među suputnicima, ocišli su dan hoda i tražili ga među rodbinom i znancima.
A kad ga nisu našli, vratili su se u Jeruzalem tražeći ga.
I dogodilo se da su ga nakon tri dana našli u hramu i sjedi usred učitelja i sluša ih i postavlja im pitanja.
I svi koji su ga slušali bili su zapanjeni njegovim shvaćanjem i odgovorima i kad su ga ugledali ne nadili su se.
A njegova majka mu je rekla "Sine, zašto si nam to učinio? Gle, otac tvoj i ja tražili smo te žalosteći se."
A oni mi je rekao "Zbog čog ja ste me tražili? Niste li znali da moram biti u onome? To je od otca moga."
A oni nisu razumili tu besjedu koju im je izgovorio. Tada je si išao s njima i došao u Nazaret te im bio pokoran.
A njegova je majka čuvala sve te besjede u svome srcu. A istus je napredoval u mudrosti i rastu i u naklonosti kod Boga i ljudi.
Pomolimo se. Dragi Bože, hvala ti za novi dan koji si nam dao za nedjelju, koje možemo tebe slaviti i doći u zajednicu, u crkvu i propovjeda tvoju riječ i družiti se sa spašenim, spašenom bračom, slaviti tebe. Hvala ti puno za cijeli ovaj tjedan, hvala ti za spašeno dušo i ovaj tjedan i sva sjemena koje smo mogli staviti.
Hvala ti za tvoju milost i tvoju dobrodu i hvala ti što ti nam pomogao da dođemo do tog trenutka i da slušamo tvoju riječ i meni da ih mogu propovjedati.
Daj mi hravrost i mudrost i napunje me s Duhom Svetim kako bi mogao pričati ljudima i molim te, budi sam na mi i govori kroz mene i ime Isesa Krista se tebi molimo. Amen.
Slušali smo luku 2, čitali smo luku 2, moja propovjet, naziv moje propovjede danas je Značaj Jasala.
Tako se zove moja propovjet, ovo je moja propovjet u oči Božića koja je pred nama, tako da sam htio naravno u pojite mi nešto reć.
Značaj Jasala, znači, čitali smo, pogledajte u Luku 2.7, Luku 2.4, ukrećemo, kaže tada je i Josip jer je bio iz doma i roda Davidova uzasao iz Galileje iz grada Nazareta u Jodeju,
u Davidov grad koji se zove Bethlehem, da se upiše u porezni popis Marijom svojom zaručenom ženom koja je bila trudna i dogodilo se dok su oni bili ondje da su se, da su joj se završili dani da rodi.
Je rodila je svoj prvorođenog sina. Šta to znači? Rodila je svoj prvorođenog sina. To znači da imala drugih sinova, je o tako, druge djece.
Inače on ne bi bio prvorođen i bio bi jedini sin. To odmah da kažem za katolike.
Rodila je svoj prvorođenog sina te ga umotala u pelene i položila u jasle jer za njih nije bilo mjesto u svratištu.
Znači, gdje je ona položila svoje djete? U jasle.
Spustite se u luku 2.12. Kaže, a ovo vam je znak, naći ćete, znači to je reko anđeo o pastirima, ovo vam je znak, naći ćete novorođenče umotano u pelene gdje leži u jaslama.
Znači, jasle su znak, jasle su znak. Spustite se još u 16 stih.
Kaže, i došli su žureći, žureći se te našli Mariju i Josipa i novorođenče gdje leži u jaslama.
Ima nešto bitno u tim jaslama, jer kaže ovo će vam biti znak, naći ćete ga u jaslama.
Tri put smo čuli taj detalj u jaslama, u jaslama, u jaslama. Šta su jasle?
Ne pričamo o jaslicama, ne pričamo o kipovima koji su grešni, ne zaboravimo da su kipovi grešni.
Ova slika, jasle sve, gdje su oni u štali, to su jaslice.
Ne pričamo o jaslicama gdje ide stavljaš, jel vrtiš bebu.
Jaslice su taj slika svega toga, životinje, Marija, Josip i Beba u jaslama.
Ali to je grijih, tipovi su grijih, kao broj jedan.
Kao drugo ne pričamo o tome, pričamo o jaslama. Što su jasle?
Jasla je to u čemu je bio Isus pranilica za životinja, to su jasle, o tome sada pričamo.
Kravatski jezični portal kaže da je definicija za jasle posebno izrađen otvoren sanduk
prelagođen po dimenzijama za hranjanje konja i goveda.
Znači to je hranilica za konje i za goveda, za krave, za svakakve životinje.
I u to su stavili Isusa kao rođeno djete. Tek se rodio, stavio u pelene i stavili ga u to.
Znači to je mala kutija iz koje se hrane životinje, to je posoda za hranu.
Na engleskom se ta riječ zove "Manger", a to nam zvuči slično kao neka riječ na francuskom ili natalijanskom.
Čak i češće ljudi čuju na natalijanskom "a šta je to?" "To je manđa, manđare."
Šta je to? To je jesti, od tog dolazi riječ. Manđa i menđer. Zato što je to posuda za hranu.
Zato to dolazi od te riječi. E sad, što je značaj toga? Ima više toga.
Ali je to što možemo vidjeti odmah je da je Bog dopustio da se sve to tako desi, kako bi Krist imao skroman početak.
Znači nisu imali mjesta, nisu dobili sobe, kražili su sobe, nije bilo nigdje sobe, jedino nisu mogli ostati je u štali.
Znači jedino gdje se mogao Isus, Cin Božiji, proditi je u štali, vani između životinja.
Zamislite, majka ga rodi u štali, treba malo zamisliti, ne samo slik uaa, lijepo uuu, nego aj malo zamislite i stavite se sad u tu situaciju.
Znači pogotovo u današnje vrijeme, današnje vrijeme moraš se ići u bolnicu i od nas se mora oprati djeti i dezinficirati i ovo i ono i šta ja znam i sve da bude čisto.
A tamo šta su oni morali napraviti? Oni smo morali, mi ba živimo u slavu. Mi znamo kako su štale, kako zna smrditi na farmama, kako su životinje, kako moraš paziti da gdje hodaš, da ne hodaš po govnima.
Mi to znamo dobro u Hrvatskoj opčenitu. I sad zamislite da je ona trudna morala leći među životinje, među taj smrad i sve to i tamo roditi djete.
I nema to mu oprati, ajmo sad brzo neće u bolnici da se utrude oko djetita, nego šta je napravila? Ona je stavila djete u jaslu, u jasle iz koje životinje jedu.
Nisu prvo oprali jasle i dezinficirali, nešto ja znamo, nego je ona stavila djete u pelene i u jasle.
Zato nije skroman početak, to je stvarno skromno, to je ponizno, nije ja rekao, to je ponizno.
To je znak Kristove poniznosti, to je znak Kristove poniznosti. Znači on je skromno i počeo i ponizno počeo.
Odite u Filipljanje 2, to je Bog sve namjeno napravo. Znači, Isus je imao skroman početak od svojog rođenja.
Dok vi odete u Filipljane, ja vam čitam iz Mateja 11, 28. Kaže, kaže Isus, dođite k meni svi koji ste izmoreni i opterečeni i ja ću vas odmoriti.
Uzmite moj jaram na sebe i učite od mene, jer sam krotka i ponizna srca. Inači ćete odmor dušama svojim, jer jaram je moj ugodan i bremje je moj lako.
Znaš li šta kaže, da je on krotka i ponizna srca. Matej 21, 5. Recite kčeri Sijonskoj, gled, kralj tvoj dolazi k tebi krotak i sjedi na magarici i mladunče tu magaričinu.
Znači to je njegov triumfalni ulazak u Jeruzalem, kad su mu vikali Hosana, kad su mu stavljali grane ispod njega da hoda po njima.
Njegov triumfalni ulazak u Jeruzalem, on je na magarcu ulazio, ne na nekom bijelom konju kao što bi kralj i radio inače.
U ovom trenutku tu je on ponizno i krotko ulazio pokazajući svoju krotkosti i poniznosti.
Što možemo ovdje naučiti? Ako Isos kristin Božiji stvoritelj svijeta može biti skroman i ponizan, onda možemo i mi.
Jer on je naravno veći i bolji nego što mi ikad možemo biti.
I ipak je on mogao biti krotak i ponizan i bitno mu je bilo imati skroman početak.
Ko kralj svega i stvorite svega to može, možemo i mi.
Nije da je on tu počeo postojati. On je u nebu već postojao.
Bog postoje od uvijek i za uvijek. On je već bio Bog i uslavi svojore.
Da se on spustio tijelesno na zemlju i uzeo ponizan početak, skroman početak na sebe.
Pogledajmo u Filipijanima 2.5 ako se tamo, imeđu vremenu Filipijanima 2.5.
Neka u vama bude ona mislao koja je i u Kristu Isusu, koji premda je bio u obliču Božjem,
nije smatrao krađom. To je jednak Bogu. Biblija kaže on je bio jednak ili ravno pravom sa Bogom.
On je Bog, nego je sam sebe učinio neuglednim i uzeo obličje sluge i je postao sličan ljudima.
I našao se oblikom kao čovjek, ponizio je sam sebe i postao poslušan do smrti.
I to smrti na križu. Zato ga je Bog i preuzvisio i dao mu ime koje je iznad svakog imena.
Da se na istoslovo ime prigne svako koljeno onih nebeskih i zemalskih i podzemalskih.
I da svaki jezik prizna da Jesus Christ jest gospodin na slavu Boga oca.
To je to što možemo odmah vidjeti, da je Christ imao skroman početak rođenu jaslama u štali.
To je očito. Ali odimo u Ivan 6. Kad razmislimo što su jasle, to je hranjelica, to je nešto što se koristi za hranjanje.
Ali tako. Kako zanimljivo, da ne? Kako zanimljivo? Zato što kaže isus, šta je on? Isus je kruh života i toga je znak to što je on rođen u jaslama.
Jer isus krist je kruh života. To je forat što bio u jaslama, što je stavljen u jasle kao hrana. Zato što ga mi, ako želimo život vječni, moramo ga jest.
Nedoslovno, naravno. Jer neki bi to doslovno svatili, ali doći ćemo i do toga.
Idete u Ivan 6. Ivan 6. 26 kaže, Isus je odgovorio te im rekao, "U istinu, u istinu kažem vam, vi me tražite ali ne za to što ste vidjeli Čudesa,
već za to što ste jeli od kruhova i nasitili se." Znači, u ovoj priči je Isus hranio 5000 ljudi, poznata priča.
To je bilo čudo, naravno. Zato što nisu imali toliko hrane, nego je on stvorio toliko hrane i svi su se na kraju nasitili.
To je bilo čudo odboga. I on je tamo dao njima zajest, hranio ih i propovjedao im je Danjima.
Danjima im je propovjedao, govorio im je riječ Božiju, propovjedao je.
A mnogi ljudi su se vraćali, ne da bi ga slušali, čak ne radi čudesa, ne zato što oni vjeruju u njega,
nego da bi mogli opet bezpatno jesti od njih, da bi im dao bezpatno hrane.
Zato su se oni vraćali, samo zbog bezpatne hrane, zato on ovdje i kori.
"Ne zato što ste vidjeli čudesa, već zato što ste jeli od kruhova i nasitili se", kaže Isus.
Pa kaže dalje u 6.27. "Radite, ali ne za propadljivu hranu,
nego za hranu koja ostaje za život vječni, kojoj će vam dati sin čovječi jer je njega zapetčati o Bogotac."
Znači što Isus kaže tu? "Ne mojte jesti za propadljivu hranu, hranu koja nestaje, nego hranu vječnog života."
To je slika i recimo ako danas netko ide za novcem, za bogatstvom, za stvarima, to će jednog dana sve nestati. To je sve prolazvan, otako.
Što bi u stvari trebao tražiti i htjeti je vječan život, kruk života je ono što trebaš.
Znači to je hrana koja ne propada, hrana koja ne propada, to moramo, to trebamo. A to je kroz Isusa, on je kruk života.
Idemo dalje, u 28. kaže, tada su go pitali, to moramo činiti da bismo radili djela Božija.
Čim krenemo pričat o vječnom životu, ljudi automatski razmišljaju o djelima i da to moraju nekako zaslužiti.
Znači on je rekao da jedu, kruh, kako je ono točno rekao, da sad radite, ali ne zapropadljuju hranu, nego za hranu koja ostaje za život vječni.
Koji će vam dati sin čoveći, jer je njega zapečati otac i on im je davao kruh života, što moramo činiti, kaže, da bi smo radili djela Božja.
To smo toliko često čuli, nažalost, nažalost je to tako, kad izađemo van, kad izađemo van u uspašavanje evanđelja, to se ovak pojedine ljude.
I kad pitam ljude, što mora učiniti da bi išao u raj, da ti se nedaj Bože šta desi danas, jest li 100% siguran da ideš u raj, i što moraš učiniti da bi išao u raj, što oni kažu uvijek.
Pa moraš ići u crkvu, moraš držati zapovjedi, moraš živjeti dobar život, moraš ići na ispovijed, moraš ovo, moraš ono.
Znači oni misljaju nažalost da su djela. Oni misljaju da su djela.
"Očeš da tražimo vječan život? Okej, ali ajmo raditi zato", tako kažu ovi u stiku 28.
"Želimo tražiti vječan život u redu, ali što da radimo zato?" kažu.
To je djelo Božije koje moramo napraviti.
Idemo dalje u stih 29. Isus je odgovorio i rekao im,
"Ovo je djelo Božije da vjerujete u onoga koga je On poslao."
Isus kaže, "Evo djelo koje morate učiniti."
"Če jedino djelo koje morate učiniti, moraš vjerovati u mene." kažu.
"U mene moraš vjerovati." kaže Isus.
"Tako da ne zarađuješ i put u raj, čineći dobra djela.
Samo vjeruješ u Isusa. Vjeruješ u Isusa i bit ćeš spašen."
"Moraš vjerovati u njega." kaže Ivan 3.15.
"Da svaki koji u njega vjeruje ne propadne, nego ima život vječni."
"On je kruh života i on tebi daje život vječni."
Da ponovim, šta se to znači? To ne znači da mi vjerujemo da on postoji.
Puno biblija, puno religija vjeruje da on postoji i muslimani vjerujem da on postoji.
Ali ne na taj način, moramo vjerovati u njega. On je umro za nas.
Bog je dao svog jedin rođog sina, da svaki koji u njega vjeruje ne propadne,
nego ima život vječni. Vjeruj, da je on došao i umro za naše grehe,
platio je ih i uskrsnuo. Vjeruj to i priznaj mu to, ima život vječni.
Inače, da je po našim djelima, zašto je on umro, zašto je to uopće trebao, zašto je on došao i žrtovat se?
To ne bi imalo smisla. Ne mogu dovoljno ponoviti. Ponavljam se i ponovit ću se 500.000 puta i više od toga.
Kaže, milošću ste spašeni po vjeri i ne po djelima. To je Božiji dar. To nije od vas, to je Božiji dar.
Ne po djelima da se netko ne bi hvalio. Znači, rekao im je "morate vjerovati u mene", kad su pitali što moramo učiniti.
Nastavljamo dalje, ih 30. Znači su ga upitali "kakav nam onda znak pokazuješ, da vidimo i povjerujemo ti, to možeš napraviti".
To kaže "nećemo ti vjerovati dok ne napraviš neko čudo". Pokaže nam neki znak kaže. Iako je napravio čuda, jel?
Čisu se nasjetili, dao im je hrane, pa što je čuda napravio, i više čuda je napravio. Ne samo to, jel?
Idemo dalje, naši suočevi jeli manu u pustinji, kao što je zapisano, dao im je jesti kruh s neba.
Znači opet on kaže, oni su jeli manu u pustinji, on je dao kruh s neba, opet oni razmišljaju o hrani.
Opet kaže, okej, kad smo već kod čudu, ae, vidiš, pustinje su im dali jesti.
Opet bi on bezplatnu hranu možda.
Kaže, daj mi jesi kruha? Želiš napraviti neko čudo?
Imam ideju, moj si im je dao kruha s neba, aj ti nama daju opet bezplatnu hranu.
Da je daj im Jezus rekao, u istinu, u istinu kaže vam.
Nije vam moj si je dao kruh s neba, nego vam otac moj daje s neba kruh istinski.
Jer kruh je Božiji, onaj koji silazi s neba i daje život svijetu.
To nije jasno, ja ne znam. Znači, ko je to ko silazi s neba, daje život svijetu?
A Jezus je otak. I kaže, to je kruh Božiji.
Dakle, da ima smisla što je stavljeno u jasle kad se rodio, jer je on istinski kruh i hrana.
On je kruh Božiji koji silazi s neba, kao što je moj sije bio kad su oni bili u pustenji i Bog poslao Manu kruh s neba.
To je slika čega? Isusa. To je slika Isusa.
Isus se spustio s neba i on je kruh istinski, kruh života.
Ovo nam ovdje opet pokazuje da Jezus nije stvoren kad se rodio tjelesno na ovom svijetu.
Nego i on od uvijek postojao. On nema početka ni kraja jer je dio trojstva, a Bog je vječan.
A Isus je bio na početku s Bogom, kako kaže Ivan 1, on je bio na početku s Bogom i on je jebo.
Isus je silazio s neba, on je još bio gore u nebu, sišao je kako bih se rodio i bio stavljen u jasle.
Zato nastavljamo, Ivan 6.34, na to su mu rekli, gospodine, daj nam svakda to kruha.
A Isus mi je rekao, ja sam kruh života, ko dolazi k meni nikada neće ugladnjeti,
jer ko vjeruje u mene, nikad neće oženje.
Ovo bi nam trebalo biti dovoljno i jasno da se spasimo, moramo samo jednom,
moramo samo jednom jest i jednom piti. Jednom uzmeš, zaloga je hruha.
Jesici, jednom popiješ čašu vode, to je to, ne moraš neprestavno.
Idemo dalje, ali rekao sam vam i vidjeli ste me, a ne vjerujete.
Svi koji moj otac daje, dođe će k meni, a onoga koji dolaze k meni, nipošto neću izbaciti van.
Šta kaže? Kao prvo, nije djela, nego vjera.
Kaže ne vjerujete, morate vjerovati. Kao drugo, zaovijek, samo jednom kao što sam rekao, samo jednom piješ.
I to je to, jer kaže, njega neću izbaciti van.
Znači, kao prvo, radi se o vjeri, a ne o djelima, kao drugo, ko jednom povjeroš, to je to.
Kao što je moja prva propavljada rekla, jednom spašen, i zaovijek si spašen. To je to.
Nastavljamo. Jer sam sišao s neba, ne da bi izvršio svoju volju, nego volju onoga koji me je poslao.
A ovo je volja koji me je poslao, da od svih koji mi je dao, niko ga ne izgubim, već da ga uskrsnem u posljedni dan.
I ovo je volja onoga koji me je poslao, da svaki koji vidi sina i vjeruje u njega, ima život vječni.
Ja ću ga uskrsnuti posljedni dan, jasno je kao dan što moramo učiniti da dobijemo vječan život, moramo samo vjerovati u njega, to je to.
Idemo dalje, tih 41 židovi su z toga mrmljali protiv njega jer je rekao "ja sam kruh koji je sišao s neba".
Mrmljali su i nisu mu vjerovali, jer su mislili o njemu na ljudski, hjelesni način, da je samo čovjek, kako on može reći da se spustio s neba, kako može reći da je kruh s neba, nisu vjerovali.
Zato su židovi mrminali protiv njega, da većina ljudi to uvijek odmah na tjelesni način gleda, ne na duhovri.
Nastavimo, 1942, i govorili su, nije li ovo Isus, sin Josipov? A nije, samo da nije. Otac moj je Bog, a ne Josipov.
Kome poznajemo otca i majku? Kako on onda govori, sišao sam s neba.
Na to je Isus odgovorio i te im rekao, ne mrmljajte među sobom, nitko ne može doći k meni ako ga ne privuče otac moj koji me je poslalo.
I ja ću ga uskrsnoti u posljednji dan, zapisano je u prorocima, i svi će biti poučeni od Boga.
Koga svaki koji sluša i pouči se od Boga, se od oca, dolazi k meni.
Ne znači da je ko vidio oca, osim onoga koji je od Boga, tu priča o sebi, on je vidio oca, u istinu, u istinu kažem vam, onaj koji vjeruje u mene ima život vječniji.
Opet, jasno kao dan, koliko se puta to ponovile, onaj koji vjeruje u mene, onaj koji vjeruje, onaj koji vjeruje, onaj koji vjeruje.
Znači, od početka non-stop kaže onaj koji vjeruje, kaže "a vi ne vjerujete?"
Idemo dalje, ovo je bitno, tih 48. "Ja sam kruh života, vaši očevi su jeli manu u pustinji i pomrali.
Ovo je kruh koji silazi s neba, da onaj koji od njega jede ne umre. Ja sam kruh živi koji je sišao s neba."
"Ako od koji jede od ovog kruha, zaovijek će živjeti, a kruh koji ću ja dati, moje je tijelo koji ću ja dati za život svijeta."
Kaže "Ako jedeš ovaj kruh, živećeš", ali to je slika, on je kruh, on je kruh jedan koji hoda okolo, to je slika, to je simbolično.
"Koji jedeš ovaj kruh, onda će živjeti zaovijek."
Kaže "Ja sam kruh života, kruh koji ću ja dati, moje je tijelo koji ću ja dati za život svijetu."
Kad je blizu bilo Isusu umrijeti na križu, sećate se posljednje večere, kad je uzav kruh i razlomio ga i rekao "Ovo je tijelo moje koje je za vas slomljeno, ovo činite meni na spomeni."
Slomio je kruh kao sliku kako će mu tijelo biti slomljeno na križu, koje je simbolično kako će mu tijelo biti slomljeno na križu.
Znači kad kaže "Kruh koji ću ja dati, moje je tijelo koji ću ja dati za život svijeta."
Priča o tome da će umrijeti za njih, umrijet će na križu, ali javi oni to nesače.
Nastavimo, u Ivan 6.52 židovi su se tada prepirali među sobom, govoreći "Kako nam ovaj može dati tijelo svoje zajesti?"
Kako glupo pitanje. Pa to je simbolična. Nećemo mu dati tijelo, nećemo da "Evo mi zagrizi mi prst." Kako je s to gluposti?
Očito je da im ne priča doslovno ovdje. Kao sad Nikodemom u Ivanu 3.
Kad je rekao "Moraš biti ponovno urođen," nisu si rekao Nikodemom "Moraš biti ponovno urođen."
I Nikodem ga je upitao "Može li drugi put uči utrobu majke svoje i roditi se?"
A naravno da ne, to je duhovna priča, a ne tijelesto. Glupost.
A ovo je totalna ista stvar. On pokušava njih pučiti duhovne stvari, a oni samo razmišljaju u hrani i o tijelestim načinima i stvarima.
Jednostavno oni ne svačaju, ali nažalost postoje i danas milijardi ljudi koji ne svačaju.
Koji misle da je to doslovno zvani katolicijom, koji se prave da je neki kreker, kostija, kreker isusovu tijelu.
I svaku nedelju to jedu, da vas pitam, da li doslovno onda nećete biti ni gladni više?
Ako ćete to jesti? Ne, njeli doslovno to rekao?
Ako jedete od toh kruha nikada nećete ogladnjeti, pošto onda jedete krekere svaku nedelju na misiji?
Svanom, kostija. Ako ćemo doslovno okej, onda ne moramo više jesti.
Ali tako, ili ako uzmeš piće, onda više očitov, više nikada ne moraš piti.
Ali to je glupost, to je sve simbolično kaže.
Isus nije kruh koji hoda okolo, to što je manas išla s neba, kako ne bi ljudi pomrali u pustinji i držao ih je na životu, jel?
Znači oni su jeli samo da bi izdržali, da bi držao životu.
Ako sam ja došao da umrem za Vas, dajem svoje tijelo koje je kruh za Vas, da ne pomrete.
Nego da vjerujete i imate život vječin. I to je ponavljao više puta ovdje.
Kažem, vjeruj, vjeruj, vjeruj.
I onda dolaze katolici, nakon što je Isus to toliko često rekao i pitaju gdje je onaj kruh.
I onda pravo poganski drži kreker ovako gore i kažu poznatu rečenicu, svečenici na misi.
Hokus pokus! Ne šalim se. Hokus pokus, taj izraz, dolazi od rečenice koju katolici u tom trenu korist.
To je latinski. Hoc est corpus meum, što znači ovo je tijelo moje.
I to kad su katolici ovako govorili uvijek na latinskom, u srednjim vijeku ljudi nisu razumjeli što pričaju.
Zašto na latinskom pričaš, brate, Mili pričaj da te svi razumijemo.
I onda su oni izmislili hokus pokus jer on tu neke čarolije radi i totalno su pravu.
To je točno hokus pokus i ni manje ni više.
Malopredoslovno uzimaju neke stvari.
Isus je rekao da je vrata.
Počemo nositi vrata svaki put u crkvu i reći, ajmo ljudi, umjesto sad ovaj put nećemo hostiju jesti,
nego ja ću staviti vrata, redoltat i reći, ajmo sad redom ulazite kroz vrata
i svaki koji ulazi kroz vrata bit će spašen.
Košto oni kažu svaki put kada pojedete taj kreker, bit ćete spašeni ili šta god da kažu.
Glupost, malo treba samo klikere upaliti, to su gluposti.
Deveti sakramenti ili nešto, kakve sakramente.
Di sakramente, nema tu sakramenata u mjegu li, kakve je to glupost?
Kaže ja sam istinski trs, počemo trs nositi sada.
Reko je ja sam kruh, nećemo jesti hostije neke.
Kaže ja sam ko voda, ko čaša vode, ko mene popije.
Šta je reko? Ja sam istinski trs, ja sam vrata.
Čemo trs nositi u crhu.
I da kaže, a ovdje nećemo, ovdje nećemo, a ko tu luče crne?
Ko to izmišljam? A šta je Isus kaže?
Šta je on ponovio 500 puta u tim stihovima?
Vjeruj, vjeruj, vjeruj, vjeruj.
Direktno od Isusa, iz njegovih ustah kaže, vjeruj.
Niš drugo, nastavljamo, Ivan 6.53.
Na to im je Isus rekao, u istinu, u istinu kažem vam,
ako ne jedete tijela sina čovječega i ne pijete krv njegove,
nemate života u srbi.
Ko jede tijelo moje i pije krv moju, ima život vječni.
Ja ću ga oskrsnuti u posljedni dan,
jer je tijelo moje istinsko jelo i krv je moje istinsko piče.
Ko jede tijelo moje i pije krv moju, prebiva u meni,
ja u njemu, simbolično mne, dooslovno.
Kao što je mene posla otac koji živi, ja živim po ocu.
Tako će i onaj koji mene jede živjeti po meni.
Ovo je taj kruh koji je sišao s neba.
Ne kao što su vaši očevi jeli, mano i pomrli.
Ko jede ovaj kruh, zaovjek će živjeti.
To je govorio u sinagogiji dok je poučavao u kaprnaumu.
Zato su mnogi od njegovih učenika, kada su to čuli, rekli
"Tvrda je ovo besjeda, ko to može slušati?"
A Jezus ih je, znajući u sebi, da njegovih učenicih, zbog toga mrmlja ju pritao,
"Sablažnjavali vas to, a što ako ćete vidjeti sina čojčega, kako uzlazi gdje prije bio?"
Čime su se sablaznili i uvrijedili?
Uvrijedjeni su jer je rekao da se spustio s neba.
"Pa znamo ti tato i mama, znamo da nisi došao s neba."
Naravno, Josip mu nije bio otac, nije mu bio tata.
Rođen je od djevice Marije, a otac mu je Bog.
Zato kaže, "a što ako ćete vidjeti sina čujčega koji uzlazi gdje je bio prije?"
Simon odgovora kako oni kažu da ne vjeruju da je sišao s neba, jer to će napraviti na Honus Krasnuča.
Na Honus Krasnuča su ga gledali njegovi učenici kako se vratio, kako se podigalo u nebu.
Zato on kaže, "vratit će se, šta ćete onda reći kad to vidite?"
Ali evo ključnog stiha u Ivano 6.3.6.
"Duh je onaj koji oživljuje, a tijelo ne koristi ništa."
Znači nije tjelesna hrana koja daje život vječni.
Nije tjelesna hrana koja daje život vječni.
Nisu tjelesna vrata kroz koju moramo proć.
I ući da se spasimo.
Ili kako mormoniji oni imaju posebno rukovanje kako bi šli u raj.
Volio bi da je to šala, ali to su masonske gluposti.
Znači nije tjelesno. Kaže "duh je onaj koji oživljuje, a ne tijelo. Tijelo ne koristi ništa."
Biblija kaže otvoreno koji je put u raj.
I tko hoće može ući vjerovanjem u Krista.
Jedno moramo taj kruh jesti, jedno moramo tu vodu piti, jedno moramo kroz stav vrata.
Ali duhovno, ne tjelesno svaki put iznova.
A koliko puzda ćemo kroz stav vrata? A to na život vječni jo nije.
Ako jednom dobije život vječni, to je vječno. Šta znači u vječnom? Bezkrajno, zaovijek, nema kraja.
Kada je rekao, ima život točka, koji je prolazan. Ali kaže, ako hoće život vječni, jednom jedeš, jednom piješ, jednom uđeš kod zlata.
I ne sva otrije od jednom, nego to su simbolično, to su slike. Jednom to napraviš i ima život vječni.
Vječno znači zaovijek. Ne može ga izgubiti. Izus je umro na križu za nas. Un je naša hrana vječnom životom.
I ako razmislite, sva naša hrana koju jedemo, je morala umrijeti, da bi ih mogli jesti.
Životinja i biljke, oni nama daju život, ali tako, životinja mora umrijeti da bi mi mogli jesti, mora se zaklatiti.
I biljke koje jedemo, ako kažeš već neće jesti, ne esu upasti. Ako kažeš biljke, i oni umru, kao ti njih srežeš ili nešto, oni umru.
Hrana mora umrijeti kako bi mi mogli živjeti. Isto tako je s Isusom, da bi nam dao život, da možemo živjeti, iz dana o dan moramo životinje i biljke moraju umrijeti.
A duhovno smo spašeni i imamo vječan život proti Isusa, jer je dao svoj život za nas i umro za nas.
On je kruk života, zato se rodio u Jaslama. Zato se rodio u Jaslama.
I vidi, gdje u tom poglavlju, gdje je igdje pisalo i gdje je Isus rekao, da se moraš odvratiti od svojih greha.
A što je učio? Čitili smo ogroman dio pisma i to gdje sam Isus pričao, u većini toga je sam Isus pričao.
Gdje je igdje rekao da se moraju očistiti od svih svojih greha, prije nego što mogu i jesti taj kruh.
Gdje on rekao, operi se prvo pa ćeš ono zvijesti. Gdje je to rekao?
Gdje igdje rekao, moraš ići u crkvu, očistiti svoj život, moraš se krstiti, moraš živjet dobar život i onda ću ti dati kruh.
Gdje je to igdje rekao? Ništa od toga nije rekao. Ništa.
Rekao je ugledaj sina čovječega i vjeruj u njega. Vjeruj. Pojedi o to kruha. Kad jednom to napraviš, spaši si.
Nekad se očistiš od grjeha svojih, nego kad pogledaš u njega, kad vjeruješ, imaš život vječne.
Što je rekao? Rekao je da se nećeš spasiti ako te otac ne privuče.
Kaže moraš biti podučen od Boga, moraš učiti od oca. Stani i razmisliti.
Kaže u Ivanu 6.3.6. "Buh je onaj koji oživljuje, a tijelo ne koristi ništa."
Riječi koje vam ja govorim, duh su i život su.
Jel znaš kako te Bog podučava ili privuče k sebi?
Kroz riječ Božiju. Kaže riječ moje su duh i život.
Kroz riječ Božiju nas Bog podučava i privlači k sebi.
Jer Biblija kaže vjera dolazi od slušanja, a slušanje kroz riječ Božiju.
Bez riječi Božije ne možeš doći k Kristu.
Njegovaj riječ koja te privuče k njemu, ona stvara vjeru u tebi.
Jer vjera dolazi od slušanja, od riječi Božije.
Kako ćeš vjerovati u Boga ako ne čuješ njegovu riječ, njegovu volju, ne znaš što želi.
Većina ljudi to nažalost rade, u krivim vjerama kao katolici.
Ali šta oni rade? Oni u svojim umovima smišelju svoga Boga koji njima paše.
I to svi rade, ne samo oni, nego svi religije.
Oni stvaraju u svojim umovima svoga Boga kako oni žele.
I oni ga oblikuju kad malo razmisliš u svojim mislima i željama.
Oni sebi smišaju u glavi Boga, a to se sigurno Bogu sviđa, a to se ne mene sviđa, a ovako, ovako, a to mi Bog neće ništa reći, a ovo mogu napraviti Bogu neće ništa reći, a Bog mene sigurno voli, a to se ne smije raditi, neke moralne stvari.
I što oni rade? Oni oblikuju svoga Boga u svojim mislima.
Ali to onda stvaram Bog? Ne, to je lažan Bog, to je lažan Bog, to nije Bog Biblije.
Bog Biblije postoji i ti ne možeš njega oblikovati kako ti želiš.
To je stvaran Bog i to nije Bog Biblije, to nije Stvoritelj naš, to je krivi Bog.
Zato se nadam da ako netko sluša ovu vijest, ovu propovjet i čuje kako Duh kroz mene govori,
izgovaram riječi Božiju i propovjedam po riječi Božijuje.
Čuje kako u Ivanu piše "vjeruj, vjeruj, vjeruj"
i u ovom stiku koje sad čitamo, to je poglavlja 6,
Isus nonsovka kaže "vjeruj, vjeruj, vjeruj"
da će promjenit tu osobu i ta osoba svati i ona priznaje Isusa
i vjeruje da je on umro za naše grehe i vjeruje da je on spasitelj i spasi se.
Zašto? To dolazi od riječi Božije. To dolazi od riječi Božije zato to radim.
Ivan 6.36 ide dalje. Duh je onaj koji oživljuje, a tijelo ne koristi ništa.
Riječi koje vam ja govorim, duh svoju živocu.
Zanimljivo je što se usporedžuje sa Manom koja je došla s neba, a Mana se usporedžuje sa Božijom riječ.
Zato što je to sve Isus. Mana je bila slika Isusa koji je kru života, a Isus je kru života i Isus je Božija riječ.
To je sve Isus. Zato je Isus i rekao ne živi čovjek samo od kruha, nego svake riječi Božije.
Idemo u sljedećih stih. Šta kaže? Stih 64.
"Ima među vama nekih koji su i dalje u grijehu, koji ne žive dobar život, koji grieši? Ne."
Kaže "Ali imam među vama nekih koji šta ne vjeruju."
To je razlika između onih koji imaju vječan život i onih koji nemaju.
To je razlika između onih koji idu u raj i onih koji idu u pakao.
Zašto ova osoba ide u raj? Zašto?
Pa to što ona vjeruje u Isusa Christa, da je on umor za njegove grehe, on se žrcovo.
Mi ne možemo s našom dobro otamit ću raj. A zašto ova osoba ide u pakalu? Zato što ne vjeruje u Isusa. To je jedina razlika. Kako to možeš govoriti? To je to, to Biblija kaže, to je jedina razlika.
Možeš se žaliti ko me hoćeš. Ne možemo realnost promjeniti. Ako Bog nešto kaže, to je tako. Komu može njegovu odluku promjeniti? Tako te šiša. To je tako i to je od uvijek tako.
To je bilo tako i bit će tako. Jer je Isus od početka znao otko su oni što ne vjeruju i tko će ga izdati gdje dalje.
Znao je da Judah ne vjeruje. Znao je da će ga on izdati. Od početka je znao. Zato je je rekao, nisam li ja izabrao vas dva na historicu, a jedan je od vas džavao.
Od početka službe svoje je on znao da će ga Judah izdati. On je znao da on nije sprašen. Od njih 12, 1 je bio nespašen.
Odite u Ivan 18. Znači šta radimo? Pričemo danas o značenju Jasala. Koji je značaj? Koji je značaj Jasala?
Broj 1. Značaj je u prikazivanju skromnosti početka. Nije došao u svojoj slavi.
Nije došao u svojoj slavi. Nije došao ku je pokazao se u svojoj nekoj kraljeskoj odječi.
I ne znam, da nosi markirano i vozi dobro auto i sva što on može, živio u dobrom koartvu.
On je Bog, on može šta goda hoće napraviti. On si može razmisliti šta goda hoće, on je sve stvorio.
A šta je on napravio? Odrastao je ponizno, odrastao je skromno, doslovno u jaslama, u štali, među životinjama se rodio.
I živio je šta? Odrastao je ponizno i živio je da ne zaboravimo u kući stolara.
Tolara. Josip je bio stolar, ne neki kralj.
2. Nije samo znak skromnosti, nego je znak njega kao kruha vječnog života.
Za to je on u jaslama, za to je on u hranjelici, za to što je on kruh života.
Došao je kako bi dao svoj život svijetu.
To bi on trebalo prikazati kako se lako spasiti. Lako je, kao poest, komad kruha.
Ne mogu doveno ponavljati. Kao popit čašu vode, kao proći kroz vrata.
Ali bit će nekih ljudi koji ne svaćaju. Pa će tražiti tjelesni kruh i tjelesna vrata.
I onda dođu idioti koji se nazivaju "papa", a oblače se kao "mama", koji će im reći "evo ti, jedi ovaj kruh i bit ćeš dobro".
I lažujem i govorim što go žele čuti, što go žele čuti. Ali da li je to po bibli? Nije.
Pa na čemu se onda njihova vjera temeđi, ako ne liješ gožio? Nije od Boga, to je od vraga nažalost.
Ali mi znamo da nema tjelesno kruha, koji možemo jesti da se spasimo.
Zato što kaže "tijelo ne koristi ništa", tijelo ne koristi ništa.
Duh je taj koji oživljuje. To su sve simboli. Vjeruj samo i to je to.
Ponavljam se sto put, ali da bude jasno kao dan, kako je lagano.
Broj 3. Isus će nas hraniti znanjen.
Naravno najbitnije je da nas hrane svojom smrču da imamo život vječni. To je najbitnije.
On se spustio i rodio da bi umro za nas kako bi smo kroz njega dobili život vječni.
Ali to već znamo i o tome se mi neki već davno pobrednuli. Mi smo već neki davno tako spašeni godinama.
Smo spašeni godinama i okej, nadam se da će se uvijek nekih novi spasiti. Tako je treba.
Mi smo se zato već pobrednuli da smo spašeni. Ali za nas koji smo spašeni ne završava priča ovdje.
Zato i dolazimo u crkvu slušati propovjedi jer nam Isus kroz riječ daje mudrost, znanje i razumijevanje.
Zato čitamo bibliju svaki dan, svaki dan kaže. Čereko Isus ne živi čovjek samo od kruha nego od svake riječi Božije.
Svaki dan se moramo hraniti s riječi Božijom.
Ako trebamo svaki dan kruh kako bi živjeli tjelesno, tako ako hoćemo da u Duhu Svetom se jačamo i živimo svaki dan,
moramo jesti i duhovnu hranu našu reći Božiju da bi se jačali u Duhu i da bi znali njegovu volju i želju i da bi živli o njegovej volji
i da nam daje kroz nju znanje, razumijevanje i mudrost.
Kaže Jeremija 3.15 i da ću vam pastire o srcu svojemu koje će vas napasati znanjem i razborom.
Šta su pastiri koje Bog daje pastori? Propovjednik, to kaže da ću vam pastori koji će vas hraniti znanjem,
koji će propovjedat ljudima da razumiju, da svate, da uče.
Ivan 18, ne morate u sva riču, kako ćete, odite u Ivan 18, kako ćete. Ivan 18.3.6. Ivan 18.3.6. Ivan 18.3.6, kažem.
Isus je odgovorio moj kraj, znači tu je bio, objasnimo, Isus je tu bio pred poncijem pilatom i on ga je trebao kao sudit pred ljudima.
I židovi su vikali da ga ubiju. Isus je odgovorio, moje kraljestvo nije od ovog svijeta, kad bi moje kraljestvo bilo od ovog svijeta, moje bi se sluge borile da ne budem predan židovima, ali sada moje kraljestvo nije odavdje.
Bilat ga je s toga opitao, "Kos je ti, dakle kralj?" Isus je odgovorio, "Ti kažeš da sam ja kralj, ja sam se radi toga rodio i radi toga sam došao na svijet, da svjedočim za istinu, svaki koji je od istine sluša moj glas."
Bilat ga je opitao, "Što je istina?" A kad je ovo izgovorio, ponovno je izašao pred židove, te im rekao, "Ja ne nalazim na njemu nikakve krivnje."
Što kaže Isus ovdje? Isus kaže da je kralj. Kromanje dozvoljava uvijek drugima da oni govore za njega.
Kao i onaj put kad je rekao, "Jesi ti to drugi rekli ili to govoriš od sebe?"
Tako i u ovom dijelu kad je Pilat rekao, "Ti si kralj dakle?" Isus je odgovorio, "Ti kaže da sam ja kralj."
Harunara je Isus kralj, ali u biti kaže, "Moje kraljstvo nije odavdje." Pilat ga ispituje da vidi da li on neka politička prijetnja možda, rimskom crstvu.
Zato ga on tako ispituje, da on nije možda neka politička prijetnja, da ne bi rebelirao protiv rimljana i protiv vlade, on i židovi ilo što ja znam.
Ali on kaže, "Ne, kad bi moje kraljstvo bilo od ovog svijeta, moje bi se sluge borile da ne budem predan židovima, ali sada moje kraljstvo nije odavdje.
Zašto? On ima duhovno kraljstvo, ne cijelesno, duhovno.
U knjizi Ivana je to velika tema, što svi misle da on sve doslovno govori, a on ubesje da ma priča i objašnjava.
Recimo sa Nikodemom. Čovjek može opet vratiti utrobu majke.
Žena na Bunaru kad kaže, "Ja sam živa voda", ne, "Ja imam živu vodu", kod nje pije, ima život vječinji.
Ona kaže, "Daj mi vazda tu vodu", ili u Ivanu 6, sad što smo čitali sve to, kad su rekli, "Gdje je taj kruh života, daj nam kruh", ili recimo pilant isto.
A Isus je odgovorio, "Ti kaže da sam ja, kralj, ja sam se radi toga rodio, radi toga sam došao na svijet, da svjedočim za istinu".
Znači, zašto se Isus rodio? Šta je rekao? Da, da bi umro za nas kako bi smo kroz njega živjeli, jasno, ali i kaže da svjedoči za istinu.
Došao je govoriti istinu, došao je propovjedati istinu, došao je da nas uči riječ Božiju, riječ Božiju.
Došao je da svjedoči za istinu, a svaki koji od istine sluša moj glas, kadaže.
Pilac to odbije sa svojim glupim pitanjem i kaže što je istina. Baš je neki filozof.
Svako djete zna što je istina. Šta je istina? Istina je stvarna situacija, realnost, nešto što nije izmišljeno.
A šta je suprotnost od istine? Laš. To je izmišljotina. To je ono što nije istina.
Pilat hoće tu ispast pametani, neki filozof i slobodan misladac i kaže, to je istina? To je istina kaže.
Šta kaže Isus u Ivan 14.6? Isus me odgovorio, ja sam put, istina i život.
Niko ne dolazi k ocu, osim po meni. To je Isus rekao. Znači šta kaže Isus? Isus Christ je jedini put, jedini put u raj.
Ne mi, nisam ja put. Nista ću ja biti dovoljno dobar da ja idem u raj. Ne, on je jedini put. Rekao je, jel tako? Rekao je.
Ja sam jedini put. Jedini pravi put kako živjeti i onako kako ti on kaže. Jedini put u raj je kroz vjerovanje u njega.
Šta kaže dalje? Da je on istina. Jesus Christ je istina. U njemu nema laži. Sve što govori je istina. Sve u Bibliji je istina.
To je riječ Božija. Izvušta izgovara je riječ Božija zato što to on izgovara, jel tako? Znači on je istina. Nema laži u njemu sve.
Što se suprotstavlja Bibliji je laž. Sve što drugačije radi nego kao što piše u Bibliji, kao što je Božija riječ, to je laž.
I šta kaže zadnje, to je on, ja sam put, istina i kaže, ja sam život, Isus, Christ je život.
Jedini način da ima život je da pojedeš od kruha života. Vjerova ti u Isusa Christa kao svoga spasitelja,
ne kroz Budu, ne kroz Hinduizam ili Islam ili katolici ili židovi ili šta go drugo, kaže on je jedini put, istine život.
"Nitko ne dolazi k Ocu" kaže, osim po meni. Samo kroz njega možeš ići u raj, samo kroz njega možeš doći do Boga.
I nebitno šta drugi religiji govore da mi svi vjerujemo u jednoga Boga, samo ga drugačije nazivamo, svako ima svoj put do njega, svi smo mi na nekim putevima.
Šta je Boga rekao, šta je sam Boga rekao, šta je Isus rekao, nitko ne dolazi k otcu osim po meni, ne možeš kod oca osim po njemu.
Ne možeš Isusa zaobići i direktno otići do oca. Ne možeš kod gazde, ne možeš ići kod gazde firme, preskočiš si tajnika.
Prvo moraš kod tajnika i onda možeš ići kod gazde. Ne možeš doći do gazde bez da staneš kod sekretarice, kod tajnice, kod tajnika.
Ali tako, ako znaš Isusa onda možeš ući bez problema, ali bez njega je šta, ulaz je zabranjen, ne možeš, ne možeš.
Nijetko ne dolazi k ocu osim po meni, židove, člomu, člomu kako bi oni rekli.
Znači jednom jedemo od kruha duhovno i spašeni smo za uvijek, ne tjelesno, ne jedemo tijelo i krv.
To bi bio kanibalizam, to je grjeh, piti jest i krv je grjeh po starom zavijetu, ne to, nego duhovno.
Nakon što smo spašani, kranimo se nevno od njega, sa riječi Božijom, po kojoj nam daje znanje i mudroz i razumijevanje i spoznanje istine.
Moramo čitati svaki dan. Nakon što smo spašani, doprine što smo spašani, mi ne možemo svatiti njegovu riječ.
Tek nam se nakon toga otvaraju oči i duh kroz nas objavlja nam njegovu riječ.
Zašto? Zato što je došao posvjedočiti istini. On je svjedok istini.
Matej 4.4 kaže, a on je odgovoruši rekao, zapisano je, ne živi čovjek samo od kruha, nego od svake riječi koja izlazi iz Božih usta.
"I da ću vam pastire po srcu svojemu koji će vas napasati znanjem i razborom" je rekao, jel tako? To smo čitali malo prije.
I on je naravno glava, on je taj pastir dobri, on je njel taj finalni pastir dobri, ali on ima svoji radnike koji hrane i napasaju ovce znanjem i razborom.
Smi želimo biti pametni i učiti, a evo znanja ovdje. Ovo je puno znanja, ovo. Ovo je puno znanja, puno je. I cijeli život nije dovoljano usisati sve oznanje uvek knjige.
Recimo, ne znam, ja sam pročitao tu knjigu, ne znam, ove godine, ja mislim da će mi biti oko 15. put, ne znam, više izgubljen sam već, ali oko 15. puta.
I opet svaki put kad ju čitam, mislim ne svaki put, ali često kad ju čitam iskači opet nešto novo ono, kako to dosad nisam vidio, kako to nisam primjetio, kako nisam to svatio dosad.
Zato što je puno znanja, zato što ti Bog daje znanje to malo po malu. Ako se trudiš, on tebi malo po malo daje.
Najbolje bi bilo da ti pročitao što jednom imaš sve znanje celog svijeta, ali zato ti on reko moraš čitati to svaki dan.
Ne živimo samo od kruha nego od riječi Božije, moramo to cijeli život se hraniti s njima.
Inače bi kažem, proči to o jednom i to je to.
Ali on želi da mi svaki dan, da svako malo mi se hranimo s njima i onda nam malo po malo daje nova saznanja kroz knjige.
Svaki put ti može iskočiti nešto novo.
Oći mi se otvaraju svaki put na novo, kako je to moguće, kako to nisam primijetio, a jasno mi.
I to nije samo meni, to je svima koji čitaju tako.
Ova knjiga je kao luk. Znači kao luk kad skidaš sloj po sloji, sloj po sloji ide.
Tako je ta knjiga. Ubiti, da završimo.
Nadam se da je današnja puruka bila jasna što se tiče jasava i da vam daju novi značaje.
Dolazi Božićno vrijeme, puno ljudi o tom razmišlja, o urođenju Isusu i zato sam htio propavijedati Božićnu priču, ali na malo drugačiji način.
Da kažemo koje značaje općenito tih jasava, niko ne razmišlja premišlja o tom.
Je se Isus rodio i bio u jaslama radi poniznosti.
Je se Isus rodio i bio u jaslama jer je šta? Kruh života.
I, je se Isus rodio i bio u jaslama i nas hrani kraj krajeva znanjem svaki dan.
To je to, pomolimo se, otpjeva ćemo još pjesmu u jaslama vjednim i onda smo otpušteni.
Raki Bože, hvala ti za tvoju riječ, hvala ti što nas hrani svom riječu svaki dan i što možemo vidjeti svaki dan ova saznanja.
Hvala ti što nam daješ razom i znanje i mudrost kroz nju i objagljaš nam svoju volju i kako da se ponašamo,
kako da bi živili po tvojej volji i da bi nas bladuslovio.
Pomozi nam i koristi nas i dalje da bi se tva riječ širila, da bi učili ljude, koristi me, da hranim ovce,
da spašavam i dalje ljude, da se spase i dobiju većan život. Pomozi ljudima i otvorim uši i oči i razum.
Pomozi i da svate tu vijest koji sam danas slao, tu poroku da je samo do vjere.
I pomozi da se okrenu od lažnih vjerovanja i da se spase i dobiju većan život.
Blagoslovi nas na našem putu, budi s nama i želimo svima sretan Božić.
Naravno, blagoslovi ljude što više i pomozi da se što više ljudi spase kako bi došlo do istine.
Slajimo te i hvalati za spasitelja kojih svi nam poslali i hvalati što je jednostavno spasiti se.
Samo moramo vjerovat i imamo život većni.
Hvala ti na svemu i u ime Isusa Kristusa. Te bi molimo. Amen.