Idemo u Ivan 14. Idemo pročitati cijelo poglavlje kao i svaki put. Ivan 14, može, Ivan 14.
Ivan poglavlje 14 kaže, neka se ne uznemiruje srce vaše, vjerujte u Boga i u mene vjerujte.
U domu oca moga ima mnogo stanova, da nije tako, rekao bi vam, ide vam pripraviti mjesto i kad odem te vam pripravi mjesto,
opet ću doći i uzeti vas k sebi da i vi budete gdje sam ja, a kamo ja idem znate i put znate.
Toma je rekao, gospodine, ne znamo kamo ideš i kako možemo znati put?
Isus mu odgovorio, ja sam put, istina i život, nitko ne dolazi k ocu, osim po meni.
Ako ste mene upoznali, upoznačete i oca mojega i od sada ga poznajete i vidjeli ste ga.
Filip mu je rekao, "Gospodine, pokaži nam oca i dovoljno nam je."
Isus ga je upitao, "Toliko sam vremena s vama i nisi me upoznalo, Filipe.
Ko je vidio mene, vidio je oca, kako onda ti kažeš, pokaži nam oca.
Ne vjeruješ li da sam ja u ocu i otac u meni? Riječi koje vam govorim ne govorim sam od sebe,
nego otac koji prebiva u meni sam čini djela. Vjerujte mi da sam ja u ocu i otac u meni.
Ako li ne, vjerujte mi radi samih djela. U istinu u istinu kažem vam ko u mene vjeruje djela koja ja činim i on će činiti.
I veća će od ovih činiti jer ja odlazim k ocu svome i sve što zamolite u moje ime to ću učiniti da bi se proslavio otac u sinu.
Ako što zamolite u moje ime ja ću to učiniti. Kome ljubite držite moje zapovjedi.
Ja ću moliti oca te ću vam dati drugog utješitelja da ostane s vama zaovjek.
Ducha istine koja svijet ne može primiti jer ga ne vidi, niti ga poznaje, a vi ga poznajete jer prebija vas s vama i u vama će biti.
Neću vas ostaviti neutješne, doći ću k vama. Još malo i svijet me više neće vidjeti, ali vi ćete me vidjeti jer ja živim i vi ćete živjeti.
U onaj čete dan vi znati da sam ja u ocu svome i vi u meni i ja u vama, koji ima moje zapovjedi i drži ih, on je onaj koji me ljubi.
A ko mene ljubi, njega će ljubiti otac moj i ja ću ga ljubiti i njemu se očitovati, upitao ga je Juda, ne iz Karijovski.
Gospodine, kako to da ćeš se nama očitovati, a ne svijetu?
Isa se odgovorio i rekao mu, ako me tko ljubi, moje će riječi držati i moj će ga otac ljubiti, te ćemo k njemu doći i kod njega prebivati.
Ko mene ne ljubi, riječi moje ne drži, a riječ koju slušate nije moja, nego oca koji me je poslao.
To sam vam govorio dok sam boravio s vama, a utješitelj, duh sveti, koga će otac poslati u moje ime,
on će vas poučavati po svemu i posjetiti vas.
Dnes na sve što sam vam govorio, mir vam ostavljam, mir vam svoj dajem.
Ja vam ne dajem kao što svijet daje, nekas ne uznemiruje srce vaše i nekas se ne boji.
Čuli ste da sam vam ja rekao, idem i opet dolazim k vama.
Kad biste me ljubili, radovali biste se što sam rekao, idem k ocu, jer je otac moj veći od mene.
A rekao sam vam sada, prije nego se dogodi, da biste vjerovali kad se dogodi.
Neću više s vama mnogo razgovarati jer dolazi knez ovoga svijeta, a on u meni nema ništa.
Ali neka svijet sazna da ljubim oca i činimo onako kako mi je zapovijedio otac. Ustanite, hajdemo odavdje.
Mi se pomolite. Daj, gospodine, hvala ti što smo se ovdje skupili, hvala ti što si nam pripremio ovaj dan, što smo te mogli slaviti pjesmama i što možemo slušati i učiti tvoju riječ.
I hvala ti što si meni pomogao da napravimo ovu propovjed da je završim za danas i da je mogu popovjedati, molim te, daj mi hravrost, napunij me Duhom Svetim, daj mi svoju moč i mudrost,
koristi me za svoju svrku priča kroz mene, pomozi ljudima da svate i budi s nama, trebamo te i hvalati za spasenja ova tjedan i ovdje u Osijeku spasenja i u Zagrebu spasenja, hvala ti puno onem te koristi nas i dalje da se širi tvoja riječ u svim našim krajevima,
hvala ti iz basenja svuda koje se došavali ova tjedan, slavimo te i u ime sa krista se tebi molim, oči me, amen.
Okej, znači današnja propovjec se zove osnove trojstva, današnja propovjec je osnove trojstva.
U našim prostorima je to čak i dosta jasno, ali, sorry, možda će se to malo više čut.
Ali, ako se slušali moje propovjeci, onda znate da na početku, ajmo reć, prolazim osnove naše vjere,
recimo, da je vjera definirana po vjeri, da je vjera po vjeri, da je vjera, ako vjeruješ jednom, ima život vječini, onda si zaovijek spanašen,
znači, jednom spanašen, uvijek spanašen, od čega smo spanašeni o paklu, zato imamo nauk o paklu.
Vječini ne znam šta sam sve propovjedao, onda učili smo za Božić u propovjedi znača Jasala da je Isus kruh života, on je naš kruh, od njega živimo i kroz njega živimo, on je naš put ispna i život kao što smo danas čuli.
Tako da to sve osnove stavljam kad se treba krstit, recimo da nisi krštenjem spašen, kad se krštavaš i danas osnove trojstva.
To su sve propovjedi znači gdje prolazimo neke osnove naše vjere, koje su osnove vjere.
I onda naravno ima tu i zanimljivih tema i bit će još puno propovjedi kako se uvezi kojih stvari ponašati u životu i kako živjeti, sve to.
Ali prvo sam mislio, ajde stavit ćemo osnove, ćemo staviti temelje vjere, osnove i neke zanimljive teme.
Ali danasna isto osnovna i temeljna vjera je osnove trojstva. To se mora znati, kako trojstvo funkcionira.
Trojstvo se u potpunosti objavljuje u Novom zavjetu. I šta znači trojstvo za one koji se možda čudeju?
Šta je to? Jako svi mi znamo, šta je to? A to je trojstvo Boga. Otac, sin i Duh svijeti. Njih troje su jedan Bog.
Svaka je svoja osoba, ali su oni jedan Bog. Trojstvo postoji od uvijek i za uvijek.
Postoji od utemeljenja svijeta i prije utemeljenja svijeta je trojstvo postojalo.
Nije Isus stvorio te kad ga je malija rodila. Isus je i prije toga već postojalo.
Bog postoji od uvijek kao trojstvo, ali to se u potpunosti objavljuje tek u Novom Zavijetu.
U Starom Zavijetu još ne. Nije toliko jasno ljudima. Znači to Bog postupno, postepeno objavljuje.
Cari Zavijet više sadraži sjene. Možeš vidjeti da je postojalo, ali oni to još nisu znali.
U starom Zavijetu su oni vidjeli kroz ogledalo, nejasno. A mi u novom Zavijetu gledamo lice mu lice.
Mi gledamo u Isusa. Mi znamo za Sina Božjega. Znači novi Zavijet kroz Isusa donosi jasnoču.
Kroz Sina Božjega, kroz Boga samom. Novi Zavijet donosi jasnoču.
U novom Zavijetu jasno učimo o Isusu, o njegovoj službi, o smrti na križu, o pokopu u njegovom uskrasnuču.
I on nam širi u novom Zavijetu Božiju riječ i njegovu volju, a Stari Zavijet to sve odkriva više kroz slike i simbole i priče.
Recimo, ne znam, u Starnom Zavijetu su oni morali žrtovati životinje, znači kao životinske žrtve za svoje grijehe.
A mi znamo da životinska krv nas ne može očistiti od naših grijeha.
Životinska krv nije dovoljna i snažna i čista da bi nas mogla očistiti od naših grijeha.
Zato su oni morali ponavljati cijelo vrijeme te žrtve.
Žrtve paljenice, žrtve ovake, žrtve onake, za miomiris i ovo i ono.
Ali oni su to morali osobi ponavljati, ponavljati, ponavljati, ponavljati. Zašto?
Zato što jedna žrtva, jedne životinje nije dovoljna da nas spasi.
A šta je to slika? To je slika jaganjca Božije, žrtva, žrtva,
savršena žrtva Bože, jaganjca Božije koja je šta?
Isus, sin Božiji koji se žrtvovao za nas i on se jednom žrtvovo,
i s time se maklo da životinske žrtve nisu više bitne
nego jaganjac se žrtvovao za nas i njegova krv nas čisti od svih naših grjeha
i daje nam život već Isus. Znači, žrtve u starom zavjetu su slika Isusa.
Isto tako, recimo, onu priču kad je Abraham, kad je Bog zamolio Abrahama,
to je zapovjeljivo mu da prinosi za žrtvu svoga jedinorođenog sina Izaka.
Šta je to? To je isto slika. To je slika Isusa i oca, kako otac šalje svoga sina da bi spasio svijet.
I otac žrtvu već svoga jedinorođenog sina, kako bi on spasio svijet.
I tako je slika Izaka i Abrahama.
Abrahama je kao moro prijeti žrtvu Izaka i to je slika, tako otac žrtvu je svoga sina.
Naravno njega je žrtvo na kraju.
Bog mu je u zadnji tredje rekao Abrahama nemoj dizati ruku svoju na Izaka.
On ga je samo testiro, ajmo reći, a to kako bi mogla biti slika Isusa koji će doći jednog dana.
Ima još i puno. Ima puno priče.
Samson se žrtvovo za hebrejca i bio je između dva stupa
i raširio je ruku svoju kako bi gurnio sa svojom snagom te stupove
i kako bi pala zgrada sa svim tim filistejcima na njega.
I šta radi? Ovako drži ruke.
Kao Isus žrtvoje se za svoj narod, ovako držaći ruku, isto slika Isusa.
I tako dalje, i tako dalje, mogli bi do sutra o simbolici Isusu u Starom Zavjetu.
To je priča za drugi put, to ćemo prolaziti drugi put Isusu u Starom Zavjetu.
Ali u biti hoću vam pokazati kako je to u Starom Zavjetu više bilo kroz slike i simbolike.
Nisu točno svaćali i nije istina da su u Starom Zavjetu imali neku drugu religiju.
Oni su, kao što smo već prošli, oni su gledali unaprijedna križ i čekali spasitelja da dođe.
Oni su čekali svog Mesiju što znači šta? Što znači spasitelj, što znači krist.
Krist znači Mesija, krist znači spasitelj. Nije krist, isustrovo prezime, nije to njegovo prezime.
Krist znači spasitelj, isus spasitelj. Ne, isus, podprisujem se sa isus krist, to mu nije prezime, to znači spasitelj.
Znači oni su gledali naprijed na dolazak spasitelja koji će ih spasit, a mi gledamo unazad. On je došao već i umru za nas i kroz njega smo spasili.
Stari zavjet više naglašava da je naglasat na jednog boga, da postoji jedan bog.
Gospod nad vojskama, Gospod je imenjegog, Gospod bog Abrahamov i Jakovljev, Gospod bog Jehova, god imena da ima.
Tamo više daje naglasak da postoji jedan bog.
To je bilo nužno zato što okolni narodi imali svoje bogove, oni su svoje bogove štovali.
Ali to su sve lažni bogovi, to su sve kipovi ili lažni bogovi.
Znači idoli ili ti kipovi kao što ih vidimo i danas.
To su sve lažni bogovi.
Jedan je bog koji je stvorio je nebo i zemlj.
I on je jedini bog. Nema drugog boga osim njega.
Ona se sve stvorio. Znači bilo je nužno tamo govoriti o bogu Kebreja.
O jednom bogu. Mislim, je jedan bog.
Jedan je bog ali su tri i osvete.
Ali to je postalo jasno tek u novom zavetu.
Recimo, kod Babilonske kule čovječanstvo se raspršilo.
U različite narode, kad je bog njima promijenio jezik.
Ona su postali egipćani, mezopotamci, filisteci, sidonci itd.
Svaka od tih država su imali svoj narod i svoje bogove.
Svoje lažne bogove, svoje bogove koje im su se klanjali i štovali.
Ali postajao u isto vrijeme i bog Abrahamu, bog Izakov i bog Jakovicu.
Znači, bog Izraela, bog Hebreja, koji je pravi bog, koji je stvorio sve.
Salam 96.5 kaže, jer su svi bogovi naroda idoli, a gospod je načinio nebesa.
Znači, gospod. Naglasak je jasan da postoji jedan pravi bog, gospod.
Bog Abrahamu, bog Izakov i bog Jakovicu.
Ali kad dođemo u Novi zavjet, tu vidimo da je Isus sin Božiji i da je Isus bog.
I tu se ljudi pitaju, jasno je nazvan Bogom i on prijma štova njem.
I sad nam je potrebno objašnjenje kako je sad to moguđe.
Kako je Isus može biti i bog i sin Božiji.
I zato Novi zavjet polako daje odgovori, zato smo pročitali ovo poglavlje.
Kroz ovo što Isus govori vidi se da otac nije sin i da sin nije Duh sveti, ali da su oni bog.
Mislio sam da pročitamo postanak 1, što je jako zanimljivo, da je tamo postojilo trojstvo, ali to smo čitale već nedavno i prošli,
malo smo dotakli tu temu, ali ovo je sad, jer je tu glavna tema osnovne trojstvo, doći ćemo i do toga.
Ali u ovom stihu, u ovom poglavlju se vidi kako su oni razliščitni.
Kako Isus kaže da ga je otac poslao i da će on poslat u tješitelja, ko je utješitelj, tješitelj je Duh sveti.
Znači, vidi se da oni nisu isto. Novi zavet nam daje odgovor.
On objašnjava da Bog postoji kao otac, sin i Duh sveti. I da je od uvijek bilo tako, od utremljenja svijete.
I od uvijek je bilo tako još prije postanka svijeta, u stvari. I zaovjek će i biti tako.
Trojstvo je postojalo kao što smo rekli već u starom zavetu i možete odmah ići u postanak 1.
To smo, kažem, dotakli već u jednoj starijoj propovjedi, ali danas je to glavna tema.
Tako da možete otići u postanak 1 i vidimo odmah, znači prva, prva, prvo poglavlje, start Rijeći Bože i vidimo odmah to o što ćemo danas pričamo.
I recimo, ja u svom životu, kad čitam bibliju svaki put, kad završim i krenem iz početka, ja volim kreniti iz novog zaveta.
Ja ne krećem iz starog zaveta, ja iz novog zaveta krenem i pročitam novi zavet i onda se tek prebacim u stari zavet.
Kada što novi zavet je jasniji i u novom zavetu smo i došli u Isus i volim čitati o tim pričama, jednostavno je jasnije i krače.
Ali onda imaš to neko znanje svježe i onda se vratiš u postanak i kreneš stari zavet čitati.
To je forare, recimo, naravno ovi ljudi u starom zavetu nisu znali kako trojisto funkcionira.
I sada kad ti sa tim svežim znanjem ulazi, čitaš to sve, novi zavet i onda uđeš u postanak i kreneš stari zavet čitati.
Onda ti vidiš to sve, malo te na svakoj stranici to vidiš.
To je recimo, ko kad gledaš neki film ili čitaš priču i dođe, ne znam, pred kraje dođe do nekog zapleta
i ti saznaš neku informaciju, neku bitnu stvar, a on je bio cijelo vrijeme ubojica ili nešto tako.
I on je bio uvijek cijelo vrijeme zločas ili on ih je cijelo vrijeme zezo ili on ih je, ne znam, šta god, nešto bitno.
I onda kad ti malo razmisliš, pa da, to se primetilo od početka, a uopće nisi skužili, zato što nije se objavila ta istina.
I onda recimo ako ti drugi put čitaš ili gledaš taj film ili čitaš knjigu, onda ti to od početka vidiš,
pa da, kako to nisam primetila, pa to je taj od cijelo vrijeme, pa vidi se ponašanje, pa vidi se ovo, pa vidi se ono,
danam se da me svačate što hoću reći. Znači, ta bitna informacija mjenja cijelu perspektivu.
I kada se vratiš, to ima potpuno smisla i svo da to vidiš. E isto tako i s Bogom.
Znači, kad čitaš postanak i vidiš, čitaš novi zaveti i vidiš da je trojstvo, otacin, Duh sveti,
onda to vidiš na svakoj stranici, onda vidiš o čem se radi, vidiš ko je Bog i kako funkcionira.
Znači, u postanku 1. vidite stih 26, čitamo stih 26, i Bog je rekao načinimo čovjeka na sliku svoju, na našu priliku,
i neka ima vlas na ribama morskim, i na pticama nebeskim, i nad stokom, i nad svom zemljom, i nad svim gmazovima što gmižu po zemlji,
tako je Bog stvorio čovjeka na sliku svoju, na sliku Božiju, on ga je stvorio muško i žensko, stvorio ih.
Znači, što vidimo? Tu vidimo množinu, načinimo našu, jel? To su množina, to su množina.
Načinimo čovjeka na našu priliku. Na koga? Na Božiju priliku, jel rekao? Na sliku Božiju ih je stvorio.
Znači, jedan je Bog, na sliku Božiju, ali kaže načinimo. Znači, što to znači? Jedan je Bog, ali načinimo, to znači da ih je više na neki način, otako.
Znači, u dvajstihu se on vraća u jedinu, kako kaže, tako je Bog stvorio čovjeka na sliku svoju, na sliku Božiju.
Znači, jedan je Bog, ali to je pluralitet osobe, znači da ih više osoba. Otac, sin i Duh svijeti.
I to odmah vidimo na početku. Prva stranica, odmah se vidi.
U Hebrejima piše, Bog je mnogo puta i na različite načine, i na različite načine, nekož govorio očevima po prorocima.
Ovim posljednjim danima progovorio nam je po svome sinu. Znači otac je progovorio po svome sinu.
Ko je ga postavio baštjenikom svega. Znači ko je koga? Otac je sina, postavio baštjenikom svega.
Po kome je i svijetove stvorio. Znači otac je stvorio svijetove po Isusnu.
On koji je sjaj njegove slave, znači Isus je sjaj otčeve slave, je otisak njegove osobe, znači Isus je otisak otčeve osobe,
te sve nosi riječu svoje snage, pošto je sam kroz sebe očistio naše grehe.
Kako sam kroz sebe očistio naše grehe? Znači, sinj se žrtvovao, sinj je kroz samog sebe očistio naše grehe, sjeo zdesno veličanstvu u visini,
znači, sinj sjedi zdesno otcu. Znači, kako smo lijepo samo usporili i vidjeli šta šta znači, znači, vidi se da je tu razlika od oca i sina.
Otac nije sin. Znači, i šta kaže? Sin je otisak očeve osobe. Šta to znači, sin je otisak očeve osobe?
To ne znači da su oni samo slični, nego kaže da je on točna slika oca.
Isus točno izgleda kao što otac izgleda. Oni točno imaju isti izgled.
Samo što je otac, nije čovjek. Isus je čovjek. Isus je čovjek i Bog. Zašto?
Znači, što ga je Marija rodila, žena ga je rodila. On je čovjek i Bog.
A otac nije čovjek. Otac je duh. Otac je duh. Ali oni isto izgledaju.
Znači, kaže Isus da je otisak očeve osobe. Recimo, ja imam djete i neki ljudi bi rekli, a kako se vidi da je tvoja čer, kako ti liči.
Znači, ona nije moj točni otisak. Ona ne izgleda ko ja. Imamo sličnost, ali ne izgleda ko ja.
Ali recimo, a šta je s blizancima? Imamo blizanci koju ne možeš iskužiti uopće.
Oni su točan otisak jedan drugog. Ako si vidio jednog, onda možeš reći da se vidio drugog.
Ako recimo, postoji dva blizanci, Ivan i Marko. I ti sad kažeš, ja sam upoznoj Ivana, ali još nisam vidjela Marka.
Ali ti znaš kako Marko izgleda? Da, kako? Zato se si vidjela Ivana. Zašto?
Zato što je Ivan otisak Marka. Isto izgledaju. Iako ti nisi vidjel njega svojima očima, ti znaš kako oni izgledaju zato što si vidjel njega.
On je otisak te osvode. Isto izgledaju.
Vidimo da je Isus, isto izgleda. Isus je otisak oca. Ali Isus nije otac.
Recimo da ja kažem, ne znam, moja čerka, ne znam, evo moja čerka, ja sad pokažem, to je moja čerka.
Ali ja mogu reći, moja čerka je otisak moje čerke, nema smisla, ono nije otisak, ona je, ona je moja čerka, ona nije otisak.
Ali recimo, ako pokažem sliku i kažem, ovo je otisak moje čerke, tako moja čerka izgleda.
To točno, onda je, onda vidiš, okej, tako ona izgleda, otisak. Znači, ona, ta slika nije ona, ali ta slika izgleda ko ona.
Vidi se, isto to ko, hoću samo objasit, da otac izgleda ko sin, i sin kao otac. Znači, oni nisu ista osoba, ali isto izgledaju.
I znači, ovo postanku što vidimo, da ih je odmah otac, sin i duh svijeti, hoću samo reći, je na prvoj stranici namjeno.
Bog je to namjeno stavio u prvu stranicu Božije riječi, da se vidi odmah da oni tako postoje odovijek.
I ne možeš se izvući vi židovi ili kogod da je samo jedan Bog i da ne znam, da Isus nije Bog, to se ne može.
Jel oni kažu, mi vjerujemo u stvari zavit, što je laž, odmah u početku vidiš da je isto tako i muslimani i kogod i nekog stralci.
Što ja znam, odmah se na početku vidi da je otacini i Duh sveti, da ih je više, da je trojstvo, jasno je.
Isto tako i ateisti s ovim evolucijom da je sve postalo od ničega i što ja znam, možeš demantirati odmah u prvoj stranici Biblije.
Odite u postanak 3, idemo dalje. Ova propove ne bi trebala predugo trajati, ovo nije toliko teško ni svatiti
i u našim prostorima je to čak i koliko toliko jasno, ne svuda, ali ne znam, nije ni teško objasniti.
Jedemo kroz primjere koje smo već prolazili i vidit ćemo. Znači postanak 3 ste otišli.
Tada je gospod Boga rekao, čovjek je postao kao jedan od nas, tako da razpoznaje dobro i zlo.
A sada da ne bi pružio ruku svoju, to je uzeo i sa stabla života i živio za uvje. Znači šta se tu desilo?
Adam i Eva su pojeli sa drveta, spoznaje dobra i zla, pojeli su jabuku i sad kaže Boga, čovjek je postao kao jedan od nas da može spoznati dobro i zlo.
Ko je jedan od nas? Boga je rekao jedan od nas, otacini duh svetim i onda ga je istjero, da ne ide još i stavila života pa da živi za ovih.
Znači, ovo nije kraljestvo mi, to smo istočili prolazati, nije kraljestvo mi.
Prije kraljeva Engleske niko nije govorio za sebe množina.
Ima primjer množina je kad Bog govori i kad ljudi govore koje su napunjeni zlim duhovima, više duhova zli.
Oni kao i u priči u Novom zavjetu kad kaže čovjek mi, zato što ima legiju zlih duhova u sebe.
Prije kraljska Engleska to se nije konisilo na taj način, nijedan kraj nije rekao ne znam.
Pogotovo možda reći mi, mi to ne volimo nešto, ali neće nikad reći jedan od nas.
To bi bilo čudno, ako jedna osoba kaže jedan od nas će doć.
A onda jedan od nas neće doć. To znači automatski.
A samo jedna osoba, nema smisla.
Znači, izraz jedan od nas podrazumijeva više od jedne osobe.
Jel ako je jedan od nas, onda nismo svi, onda je samo jedan od nas.
Idemo dalje. Znači, postanak 3.22 kaže jedan od nas.
Čovjek je postao kao jedan od nas.
Opet se vidi postanak 3, već treće poglavlje da je jedan od nas.
Onda, i za one ljude koji kažu da u prvom poglavlju da je bio samo otac i sin,
kad je rekao na činjumu čovjeka na sliku svoju.
Evo vidimo već i u doslovno drugom stihu.
Evo, u početku je Bog stvorio nebo i zemlju i zemlja je bila bez oblika i prazna i tama,
je bila nad licem dubina i Duh se Božiji kretao nad licem voda.
Eto vidimo i Duh svijeti. Odmah u drugom stihu.
Odimo u postanak 11, znači par stihova.
Dalje opet tu je priča o Babylonskoj kuli.
Znači ljudi su imali svi jedan jezik i oni su se skupili na jednom mjestu,
gradili jedan grad i gradili jednu kulu koja bi dostigla nebo,
ako je u njihovim mislima to trebalo biti.
To je simbolika da ljudi svojim djelima žele dostići nebo što je nemoguće,
nego kroz vjeru Izusa Christa, a ne kroz moja djela.
To je simbolika toga i to je Bog došao vidjeti i kaže,
Idemo postanak 11 uz šesti stih, tada je gospod rekao,
"Evo, narod je jedan." Šta znači sad narod je jedan,
je to jedna osoba, narod je jedna osoba? Ne,
nego su oni ujedinjeni, narod je jedan.
I svi imaju jedan jezik i ovo započinju raditi.
I sada ih ništa neće sprečiti onome što su zamislili učiniti.
"Hajde da se spustimo i tamo im jezik izmiješamo."
Kupajte se vidi da je više od jedne osobe.
Da jedan drugome ne mogu razumjeti govora,
tako ih je gospod razpršio dande po svemu licu zemlje,
a su presali graditi grad.
Opet se vidi nožina.
"Odite u Hošeju 12."
Hošeja 12. To smo isto prolazili.
Aći ništa ekstremalni, ništa nije teško zasvatiti.
Dosta jednostavno, možda nekim ljudima čak i dosadno,
ali moramo proći, jer o to je osnovna.
To se mora znati kako funkcionira.
Bez toga ne ide. Hošeja 12.
Znači, u Hošeja 12 idemo u stih 3.
Hošeja 12, stih 3.
Kaže, već u utro bi brata je svojega uhvatio za petu.
I u snazi svojoj se s Bogom nadjačavao.
Tada, da s Anđelom se nadjačavao i nad vladao.
Plakao je i molbe mu pučivao.
Našao ga je u betelu i on gdje je s nama govorio.
Ko s nama? Kaže u sljedećem stihu.
Baš gospod, Bog nad vojskama.
Gospod je spomen njegov.
Znači, s kime se Jakov ovdje krvao?
To je pričak, jer kad se Jakov krvao s nekim.
Cel noć. I to kaže, s Bogom se nadjačavao.
Anđelom se nadjačavao.
I kaže onda u sljedećem stihu, našao ga je u Betuli, ondje je s nama govorio.
Znači, s Bogom se nadjačavao i s nama je govorio.
Ko je to? Baš u sljedećem stihu piše.
Baš Gospod, Bog nad vojskama.
Znači, opet se vidi množina.
S nama je govorio, ali je to znači da se on krvao sa Otcem Sinom i Duhom Svetim.
Sa svim trojom.
Samo se s Anđelom nadjačavao.
S Bogom ali s Anđelom ne može on vidjeti Oca.
Oca, rekli smo, Otac je Duh.
Ako je vidi Oca, on bi isto trena umro.
Ne može niko vidjeti Oca i ostati živ.
To ćemo sad proći u sljedećim stihovima.
Ali odite u postanak 32.
U Hošeji kaže da se tu s Anđelom hrvao, a u postanku 32 kaže da se s Čovjekom hrvao.
Znači, Jakov je ovdje vidio ako se hrvao sa Bogom ili sa Anđelom ili sa Čovjekom.
Onda je vidio njega lice mu lice ako se hrvao sa njima.
I sad kako se mogo u isto vrijeme Jakov hrvati sa Bogom a i sa Čovjekom?
Kako je to moguće? Zato što se hrvao sa Isusom.
Znači tu smo u postanku. To je postank, postank svijeta, prva knjiga biblije.
I tu vidimo da Isus postoje jer se hrva sa Bogom a ujedno i sa Čovjekom.
A samo je jedan od trojstva i Bog i Čovjek.
On je neki polugo Bog, nije neki grčki polugo Bogu ili nešto.
On je 100% čovjek, jer ga je rodila djevica Marija.
Znači, od žene je rođen čovjek, ali je i 100% Bog.
Od sin Božiji.
Kaže u postanku 32, stih 30 pogledajte.
"A mjest u onome njakovi je nadjeno ime Penuel, jer sam vidio Boga licem u licem i život mi je pošteđen."
Znači, on nije tu vidio oca.
Jel je otac kad je s Moisijem pričao licem u licem, ali kroz oblak.
I onda je rekao Moisiju, niko mi ne može vidjet lič.
Jel on je došao Moisiju i pričali su kaže, lice mu lice kao što sa prijateljom pričaš.
Ali je oblak je bio nad njim.
Znači oblak ga je zasjenio, nisi ga mogao vidjet od oblaka.
Kroz oblak je pričao s Moisijem.
Zašto? Zato što Moisij ga ne može vidjet. Moisij bi umreo iz svoj trenutak kad bira vidjet.
Zato u izlasku 33.9. kaže, i dogodilo se dok je Moisij ušao u šator,
stup oblaka se spustio i ostavio na ulazu šatora.
I gospod je razgovarao s Moisijem.
Tada je sav narod opazio kako stup oblaka stoji na ulazu šatora.
Onda se sav narod dizao i iskazao štovanje.
Svatko na ulazu svoga šatora.
Tako je gospod razgovarao s Moisijem lice mu lice.
Košto čovjek razgovara sa svojim prijateljima.
Znači vidimo kako se on spustio ali kroz oblak mu je pričao.
Zašto? Evo možete se spustiti do 20. stiha. Evo zašto?
Još je rekao, ti ne možeš vidjeti moje lice jer me nitko ne može vidjeti i ostati živ.
Zatim je gospod rekao, postoji mjesto pokraj mene, te ti stani na stijenu.
I dogodi će se dok moja slava bude prolazila, da ću te staviti u usjek stijene i svojom te rukom pokriti dok ja ne prođem.
Zatim ću ruku svoju pomaknuti pa ćeš me vidjeti od ostraga, ali lice moje se ne može vidjeti.
Znači i to smo prošli već u jednoj propovjedi, moj si je, otac su li dopusti samo da odozada vidi moj si njega što je zakon.
Da, ali lice mu ne može vidjeti. Znači, jel onda Jakov vidio oca, jel se Jakov hrbao s otcem? Nije.
Jakov se hrbao sa Isusom. Vidio je sina, vidio je Isusa, koji je i čovjek i Bog ujednom.
Znači tu vidimo već da je Isus postojao više od jednog, jel da nije samo otac postojao u starom zavetu, vidimo da je Isus postojao.
Možete otiću u postanak 19. Znači u postanku 18 dolazi Isus sa dvojcom Anđela kod Abrahama.
Prije što ide u Sodomu i Gomoru daju uništi, onda tamo priča sa Abrahamom, Abraham im daje za jest
i onda Isus njemu kaže, pošal je dva Anđela da idu u Sodomu koji su ošli tamo izbaviti Lota
i kaže on Abrahamu, slušaj Abrahame ja ću sada ići i uništiti cijeli gran zbog njihove zloče
i onda Abraham kaže joj ali šta ako ima 50 ljudi koji su pravedni onda isus rekao neću ako ima 50
onda je rekao 40 i onda je rekao 40, 30, 30, 20, neću ako 20, 10
kaže on neću i nije ako je 10, ali nije bilo ni 10 pravednih ljudi
bilo je Lot i njega obitelj koji su ona, ta dva anđela iznjeli van
i gospod je uništio Sodomu i Gomoru, kažu postanko 1924
tada je gospod zapljuštao na Sodomu i na Gomoru
sumporom i ognjem od gospoda s neba
gospod je zapljuštao, znači Isus je ušao tamo
gospod je zapljuštao, znači Isus je zapljuštao na Sodomu i na Gomoru
sumporom i ognjem, zato što je on rekao, Abrahamu idem, ja ću uništi
te gradove, znači gospod, Isus je zapljuštao na Sodomu i na Gomoru
sumporom i ognjem od gospoda s neba, znači vidimo da postoji gospod na zemlji
i gospod na nebu. Isus je poslao to od oca s neba.
Otac s neba je zapljuštio sumpor i ognj na grad, ali Isus je to zatražio.
Znači vidimo u isto vrijeme da postoji gospod na zemlji koji priziva sud od gospoda s neba.
Znači vidi se da su različite osobe. Jedno božansko ime, jedan je gospod.
Kaže gospod je ovdje i gospod je ovdje. Znači jedno ime, ali su različite osobe.
Dje to je taj, opet, nagovješ, taj trojstva, gospod, otac, sin, duh sveti.
Možemo kažem, ima primjera i sa Abrahamom, da je on znak toga i svašta nešto, ali možemo to dosudat.
To sad nije tema. Hoću vam samo pokazat da je i u Starnom zavjetu vidljivo da je Isus bio
i kad ideš sa tom idejom čitati Stari zavjet, onda to vidiš svuda.
Idemo u Novom zavjetu, Ivan 3.16. Najbitniji, najpoznaniji stih cijele biblije, da se mene pita.
Možete otići u Ivan 3, odite u Ivan 3.
Taj stih većina zna napamet. Šta kaže Ivan 3.16?
Jer je Bog tako ljubio svijet, ko je ovdje Bog, otac.
Jer je Bog tako ljubio svijet, da je dao svoga jedinorođanog sina.
Da svaki koji je u njega, znači u sina, vjeruje, ne propadne, nego ima život vječni.
Jer Bog, otac, nije poslao svoga sina na svijet da bi osudio svijet.
Nego da po njemu, po Isusu svijet spasi.
Znači, je otac došao?
Jel otac soliko volio svijete da je dao sam sebe?
Ne, on je poslao svog sina.
Dakle, sina spasi svijet i da poslao svog sina da onaj koji u njega vjeruje dobije život vječni.
Znači, otac šalje sina.
Vidi se da su to različite osobe.
Sin je poslan, otac je poslao sina.
I ako postoji sin, od nekog mora biti sin od oca.
Ako je otac, od kog je otac?
Od sina, vidi se da nisu ista osoba.
Idemo u Matej 20, odite u Matej 20.
Prva knjiga Novog zavita, pred krajom knjige Matej 20.
Kaže u stihu 23, a oni mi rekao,
u biti tu su dva njegova učenika,
pitala da mogu sjesti pored njega u nebu,
kad dođu s lijeve i s desne strane.
I oni odgovorijo, a oni mi rekao,
"Čašu, ćete moju doista piti i krstiti se krštenjem,
ali sjesti mi s desna i s lijeva, nije moje dati,
nego će se to dati onima koji je pripremio otac moje."
Znači, kažemo, "To nije moje dati, ja ne mogu to reći, to nije moje, to nije moje dati.
To će moj otac napravi, on je to pripremio, on je taj koji će to odlučiti."
Znači, puno ljudi kaže, "Otac je sin", ali onda bi ovo bila laž.
Recimo, kad te zaustavi policajac i vidi nešto da imaš, nešto što ne smiješ imati.
Ako ti kažeš, "Nije to moje", onda laž.
Ovo što si se uprašila, "Nije to moje", u većini slučaja, naravno.
Ali ovdje to nije laž. Isus ne laže, ne može lagati.
I kaže, on ne može to odlučiti, to nije njegova odluka.
Ta Isus, ista osoba kao otac, ova izjava bi bila obmanjujuća.
Ali nije riječe obmani, nego razlikovanje. To je razlika, postoje razlika između oca i sina.
Recimo, što je jednakost? To je jednakost.
Zato što i otac je bog, i sin je bog, i duh sveti je bog.
Oni su svi bog, ali oni nisu jednaki. Otac nije sin, sin nije duh sveti.
Recimo, što je jednakost? Ako u matematici imamo A=B.
Vrijednost od A je 5 i vrijednost od B je 5.
A je 5 i B je 5. Znači, 5 je jednako 5.
Ali ovo je A, a ovo je B. Znači, oni imaju isto jednakost.
A je to znači da je A=B? Nije. A je A, a B je B.
Imaju isto jednakost, ali oni nisu isto. Tako i sa Bogom, ima otac koji je Bog, a ima i sin koji je Bog.
A da to znači da je otac sin? To je svoja osoba, to je svoja osoba. Užite?
Znači, oni imaju isto jednakost, ali oni nisu isto osoba. Razumijete?
To stoje dvije osobe, recimo ja i moj brat, ajmo reći.
Mi smo ista osoba. Mi smo dvije različite osobe.
I mi sad imamo jednako prezime. Ja imam isto prezimo, on ima isto prezime.
Ako sad pišemo matematički, je li to znači da sam ja, jednako moj brat?
Imamo samo isto prezime. Užite? Znači, jednako ne znači da je jedan, jednako jedan.
Ovo je jedna jedinica, ovo je jedna jedinica. Svako ima svoju vrijednost, ali to ne znači da su oni isti broje.
Užite? A nije B. Inače bi samo pisalo A. Ne bi trebalo pisati A, jednako B.
Postoji i ja? Postoji i B. Nadam se da svačate, šta hoću objasniti.
Znači, hoću reći, jednakost ne znači istovjetnost osobe.
Gdje osobe mogu biti jednake u naravi, u vrijednosti, recimo, ja volim jabuku i ova osoba voli jabuku.
To znači da smo mi isti. Mi smo dvije različite osobe.
Samo imamo istu tu ili volimo jabu. To ne znači da smo mi svi isti.
Tako je s Bogom. Znači, on je Bog i on je Bog. To ne znači da su oboje.
Recimo, mi smo u Hrvatskoj. Ja sam Hrvat, ne znam. Susjed moj je Hrvat.
A to znači da smo ja i susjed jednu. Mi smo Hrvati. U tom smo zajednički.
Ali on nije ja, ja nisam on. Mi smo dvije različite osobe.
Znači, tako se dijeli i Bog. Dvije osobe mogu biti jednaki u naravi i vrijednosti,
a različite ulozi ili i u autoritetu. Znači, šta trojstvo uči?
Trojstvo uči da je jedan Bog, da su tri osobe, da su jednaki u Božanstvu,
ali da su različiti u osobnosti i da su urađeni u ulozi.
Svako ima svoju ulogu. Otac, sin i Duh sveti.
Recimo, kad ja idem van pošavat, onda ja volim govoriti kao jedan smiješan primjer,
ali možda će ljudima pomoć da Bo postoji kao otac, sin i Duh sveti.
Svi mi znamo šta je jaje.
Jaje ima svoju ljusku, jaje ima svoj bijeljanjak i jaje ima svoj žumanjak.
To je sve jaje. Ljuska nije bijeljanjak i bijeljanjak nije žumanjak.
Niti je žumanjak, niti je žumanjak ljuska ili obrnot, kako go doćiš mi, to je različito.
Ali sve to je jaje. Ljuska je jaje, bijeljanjak je jaje, žumanjak je jaje.
Sve to je jaje. Isto tako je dugo. Otac sin, duh sveti.
Otac nije sin, sin nije duh sveti. Sin nije otac. Otac nije duh sveti.
Ali svako od njih je Bog. Neki prigovaraju da je to na rubu poleteizma.
Poleteizma znači mnogo boštvo. Oni vjeruju u više Bogova, recimo ko u Hinduisti u Indiji.
Oni vjeruju da postoji ne znam koliko Bogova. Ali krišćanstvo je uvijek propovjedalo da postoji jedan Bog.
Ne više Bogova. Jedan Bog postoji. Ne postoji drugi Bog osim Boga koji je stvurio sve.
On je jedini Bog. Ne postoji drugačiji. I nemaš ga s kim usporediti.
Jer drugi Bogovi su svi lažni. Svi lažni Bogovi.
Samo je jedan Bog. Jedan Bog postoji. I nemaš ga s kime usporediti.
Ne možeš ga usporediti. Zato što postoji drugi Bog. Samo je On.
Otac, sin, duh svijeti. Svi jedan Bog. Ne možeš ga s kim usporedit.
On je jedini pravi Bog koji je sve stvorio. Kroz koga je sve stvoren.
Znači i kad pismo kaže i trojica su jedno. Ne kaže da su oni jedna osoba.
Kaže da su jedno. Jedan je Bog. A svaka je svoja osoba.
Ivan 5.18. Možete otić ili ne, da, imat ćemo više stihova u Ivanu 5.
Tako da možete otić tamo. Ja ću početi čitati u stihu 18.
Zbog toga su ga židovi još više nastojali ubiti jer ne samo što je kršio šabat,
nego je i Boga nazivao svojim ocem izjednačujući sebe s Bogom.
Kada im Jezus odgovori je rekao "U istinu, u istinu kažem vam, sin ne može ništa učiniti sam od sebe, već čini što vidi da otac čini.
Jer sve što čini, to isto i sin čini, jer otac voli i sina i pokazuje mu sve što sam čini.
Pokazat ćemo i veća djela od ovih da biste se vi čudili."
I opet daje razliku između otca i sina.
Idemo stih 22, jer otac ne sudi nikome nego je sav sud povjerio sinu.
Ha, šalim se, ja sam i sin i otac, ne bi imao smisla.
Znači otac ne sudi nikome nego je sav sud povjerio sinu.
Stih 30, ja sam od sebe ne mogu ništa učiniti kako čujem sudim i moj je sud pravedan.
Jer ne tražim svoju volju, nego volju oca koji me je poslao.
Znači vidimo dvije različete volje.
Ne tražim svoju volju, nego volju oca koji me je poslao.
Znači dvije volje što znači? Dvije osobe.
Šta znači tri osobe?
Tri osobe znači da imamo tri identiteta.
Imamo tri različite volje.
Imamo tri sjedišta svijesti.
Znači svako razmišlja samo.
Tri svijesti.
Znači recimo imamo stih u Biblika kaže
kad Isus moli nekada ne bude moja volja nego tvoja.
Znači tu je razlika.
Moja, tvoja, moja volja, tvoja.
To razumijeva dvije volje.
Ali Isus kaže, ja ne mogu sam od sebe ništa učiniti.
To podrazumijeva ovisnost od drugome.
On ovisi od su, ja ne mogu sam od sebe ništa učiniti.
Podrazumijeva da ovisi od drugome.
Kad je Isus umro na križu i duša mu ošla tri dana i tri noći u pakao,
gdje je on platio za naše grehe, gorio za nas.
A to znači da je Bog odjednom prestao postoja.
Nisu svi bili dolje u paku, nego je sinj bio dolje u paku.
Znači da dok je Isus bio tri dana i tri noći u paku, da niko se nije bavio sa svijetom i svime,
sa svime što postoji, sa onim vezom, sa svime, sa svemirom.
Otac i Duh svijeti su i dalje tu, sinj je bio dolje.
Nisu svi odjednom prestali postoja.
Idemo stih 31. Ako ja svjedočim za sebe, moje svjedočanstvo nije istinito.
Postoji drugi koji svjedoči za mene i znam da je istinito svjedočanstvo kojim svjedoči za mene.
Vidimo da imamo više svjedoka.
Ivan 5.43, znači, spustite se u stih 43.
Ja sam došao u ime oca svoga i ne primate me.
Ako tko drugi dođe u svoje ime, njega ćete primiti.
Znači, vidimo da je on došao u ime svoga oca.
Znači, opet različite osobe.
Ivan Osan, znači, tri sliha pogleda dalje, kaže
"A ja, u sti 16, a ja, ako je sud istinit, jer nisam sam,
nego ja i otac koji me je poslao".
Znači, on je rekao "ja nisam sam, nego ja i otac".
Vidi se, opet, koji me je poslao.
I u vašem je zakonu zapisano da je svedočanstvo dvojce ljudi istinito.
Ja sam onaj koji je svedočim za sebe.
I otac koji me je poslao svedoči za mene.
Znači, Isus je jedan svedok, otac je drugi svedok.
Vidi se, opet, različite osobe.
Hebreima 1.8. kaže "Ali sinu govori", znači, to otac govori sinu.
Kaže "Ali sinu govori, prijestolje je tvoje Bože uvijek i zaovijek".
Žezlo pravednosti, žezlo je tvoj kraljestva.
Znači, sin je Bog, kao što je otac Bog.
Otac kaže sinu, presude tvoje Bože uvijek i zaovijek.
Sin je nazvan Bogom, ali ipak je razlikovan od oca.
Kukad je David u salmima čevao "Gospodje rekao mome, gospodinu".
Znači, otac je rekao sinu.
Prvi timot je 2.5.
Jer je jedan Bog i jedan posrednik između Boga i ljudi.
Čovjek, Krist, Isus.
Znači, jedan je Bog, koji je tu, ova osoba, Bog.
A ovdje je čovjek.
Posrednik je Isus.
Posrednik je između.
On posreduje između njih.
Znači, što kaže čovjek, on to prenese Bogu.
I on je između njih.
On je posrednik između Boga i ljudi.
Što znači šta?
Jedan je Bog, jedan je posrednik i čovjek.
Posrednik podrazumijeva da postoje dvije strane.
Ne može Isus biti, ja sam i posrednik i Bog.
Ja ću biti danas posrednik i onda ću biti Bog.
I onda ću ja reći sebi i onda ću ja reći čovjeku.
I čovjek će reći meni i ja ću reći sebi da funkcionira.
Ako je on posrednik, mora biti dvije partije.
Čovjek i Bog. Isus je posrednik, podrazumijeva dvije strane.
Razlikovanje je nužno.
Da pojasnimo nauk još jednom u kratko i onda smo već izavršili.
To nije teško zasvatiti, to je dosta jasno ljudima,
kom nije poslušao to ponovno iz početka ili nek' posluša prvo biblijski put u raj,
pa ćemo onda biti jasnije kad bude spašan, ima Duka Svetog.
Znači pojasnjenje, još jednom, šta uči trojstvo?
Trojstvo uči da postoji jedan Bog, da je otac Bog, da je sin Bog i da je Duh Sveti Bog.
I ta trojica su jedno.
Kako kaže u Ivanu 1, na početku je postojao on riječ i on riječ je bila s Bogom.
Na početku je postojao Isus i on je bio s Bogom.
I on riječ je bio s Bogom.
I on riječ bio je Bog.
On je bio s otcem, bio je s Bogom i on je bio Bog.
Ta trojica su jedno.
To ne znači da su tri Boga.
Niti znači da je jedna osoba koja se pojavljuje u tri oblika.
Nije on nekad sam sin, nekad se pojavljujem kao sin, nekad se pojavljujem kao otac, nekad se pojavljujem kao Duh svijeti.
Nego jedan Bog, ali su tri različite osobe.
Jedan je Bog, tri osobe jednaki u božanstvu različiti u osobnosti.
Različiti u osobnosti i uređeni u ulogama.
Svako ima svoju ulogu.
Zanji stih, završni stih koji je sažetak tog svega je u Ivanu 1. Ivan 5.7.
Koji kaže jer troje su to svjedoče u nebu.
Otac, riječ i duh svijeti. I ovo troje su jedno.
Riječ je sin, sin nje riječ, nisu svi riječi.
Znači zaključak, stari zavjet on više naglašava da postoji jedan bog.
Postoji jedan pravi bog. Nasuprod cim tim poganskim idolima,
bogovima sa malim "b", idolima koje su idoli koje su lažni bogovi, kipovi.
Novi zavjet otkriva da je taj jedan bog, da je jedan bog koji nas je sve stvorio,
ali da on vječno postoji kao tri osobe, otac, sin i duh sveti.
Znači, od postanka do otkrivenja se vidi, načinimo čovjeka kao jedan od nas.
Hajde da si iđemo, gospod je na zemlji i gospod na nebu.
Otac šalje sina u novom zavjetu, sin moli oca, duh svijeti je svjedoh i otješiten.
On svjedoči u nama za to sve, za božji u riječ, za istinu.
Jedan je Bog, tri su osobe i to je biblijski nauk o trojstvu.
Mislim da je jasno, mislim da ne moram tu previše nešto objašnjavati
i to sam ukratko htio proći kao osnovu. Jel je bitna? Bitna je.
Ok, to je to. Možemo se pomoliti, otpjevaćemo još jednu pjesmu i onda smo opustili.
Dragi Bože, hvala ti za ovu propovje. Nadam se da je bilo ljudima jasno.
Nisam tu morao previše nešto filozofirati, nego jasno je kroz bibliju
i kroz svoju riječ šta je to i kako to funkcionira.
U stvarom zavetu su bili malo utami što se toga tiče, nisu jasno vidjeli,
gledali su u gledalo nejasno, a ne kao mi u novom zavetu lice-mulice.
Imamo cijelu tvojoj riječ koja nam otvara oči
i kroz koju možemo svatiti više nego što su oni je tada mogli.
Hvala ti za tvoju riječ i molim te hraniti sa krukom tvojim riječi svaki dan.
Da se jačamo, da razumijemo tvoju volju i želju za nas život.
Živimo po tvoje volji i da tebi služimo.
Molim te pomozi da se ovaj nauk širi.
Što više i što dalje da ljudi svačaju.
I da tebi služe, da služe jedinom pravom bogu.
I samo tebi da se move, i samo tebi da služe.
A ne nekim lažnim bogovima, kipovima, idolima ili nekim gospama.
Ali što ali god već nebitno. Znamo da si ti jedini pravi bog.
Hvala ti za ovaj dan. Molim te blagoslovi ostatak dana.
Da tebe slavimo da si nam ti umislimo i pomozi nam da imamo uspješan novi kjedan.
I radni, i školski, i kakogoda da ljudi imaju. I da nema uspjeha u poslu za tebe.
Da tebi služimo, da spašamo ljude. I pomozi nam, jer ćemo opet biti hladno.
Već smo se veselili prolječu i da nas probudi i da budemo aktivni.
I pomozi da ne bude prehladno i da izdržimo.
I ne mogu dočekati da imamo opet ljepše dane i proljetne dane i toplije dane.
Hvala ti svakako na svemu, slava tebi, moj dragi Bože, volimo te.
I u ime Isa Krista se tebi molimo, oče moj, amen.
I vidimo vidiš šta ćemo sad poslušati, tj. otpijevati.