Šta tevi molim? Današnji propovjed je očuvanje Biblije.
Očuvanje Biblije, šta to znači? Očuvanje Biblije, s tim ja želim reći da je Biblija očuvana, da je Božija riječ očuvana od kad je napisana.
Biblija se pisala, ako se sad nevaram, do 100. godine, otprilike, manje više, cca 100. godine, ali se pisala kada su bili na Sinaju, na gori Sinaju sa mojim svijem, i to je, sve ugopno, 3.500 godina, znači sve ovo se nije napisalo odjednom, nego ovo je knjiga sa 66 knjiga, znači tu ima unutri 66 različiti knjiga.
I to se sve pisalo u roku od 3.500 godina, se ovo sve završilo.
I to nije samo jedna osoba pisala, nije to jedan autor koji je to pisal, nego su to preko 40 autora su napisali.
I ipak, iako je preko 40 različetih ljudi tu pisalo, iako je to bilo u periodu oko 3.500 godina, ova knjiga i ove riječi su savršene, znači ovdje nema ni jedne greške.
I ne pričam sad o čovjekovim greškama ili printanjem greškama da možda tu fali neka točkica ili neko slovo ili u prevodu da se možda nešto pogrešilo.
Ne kažem to, okej, to je čovjekova greška. Ali u riječi Božjoj nema greške. Božja riječ je bezgrešna, to sam htio s tim reći.
I o tom ćemo danas pričati. Da je Bog, Bog je svojom snagom i slavom i moći očuvao svih tih godina sve do sad ovu riječ.
I odkada su Izraelci izašli iz Egipta i skroz do danas sve što se zapisalo, naravno ljudi su to pokušavali promjeniti, korupirati.
Ima krivih vrijevoda i biblija. Ali Božja riječi dalje postoji, do dan danas čista i savršena.
I o tom ćemo danas pričati. Imam opet pet točaka danas na vas. Točka broj 1 je da je biblija nadahnuta.
Ljudi misle da nema prave riječi Božije ili da su grešni ljudi pisali i izmislili riječ Božiju da ne postoji ili da se izgubila ili bilošta.
I puno ljudi kaže, pogotovo kad pričam sa nekim katolicima, oni kažu, pa to je čovjek napisao, to je puno greha, puno greške.
A kaže Biblija u drugoj Petrovoj, 1.21 kaže, jer proročanstvo nekoć nije došlo voljom čovjeka, nego su sveti ljudi, sveti Božiji ljudi, govorili poneseni Duhom Svetim.
Znači istina je da je to čovjek pisao, da je čovjek pisao te riječi, ali je on bio pun Duha Svetoga i Duh Sveti ga je navodio da piše to.
Duh Sveti je kroz njega govorio. Koliko puta su mi katolici rekli da je čovjek pisao Bibliju i da je to puno grešaka, ali nevjeruju u tom.
Kad ja njima nešto kažem, to je kontra njihove vjere, oni kažu "ma, nema veze, Biblija je puna grešaka".
Ali na čemu se onda temelji njihova vjera? Na čemu se temelji katolička crkva kad oni kažu da su oni krščani i da oni vjeruju Boga i Isusa i sve, i onda neće prihvatiti Bibliju.
Na čemu se onda temelji njihova vjera? Naša vjera se temelji na Bibliji, na Božej riječi, o tom se treba temeljiti vjera.
Tako da oni nemaju dobrog temelja. Recimo kad gradiš kuću, moraš imati dobar i čvrst temelj, pa da kuća drži, da bude čvrsta i da se ne ruši.
Ako ti temelj nečvrst, jako ti temelj nije jak, čvrsta ko stijena, ko ova stijena ovdje, onda će se ta kuća srušiti, onda nema tu pomoći.
Kada će se srušiti? Nema čvrstog temelja. Tako je u toj kršćanskoj crkvi koja nije kršćanska.
Kaže Biblija u drugom Timoteju 3.16. "Svako je pismo od Boga nadahnuto i korisno za nauk, za ukor, za popravljanje, za upućivanje upravednost."
Znači šta kaže tu Biblija? Biblija kaže da je svako pismo od Boga nadahnuto.
Šta znači nadahnuto? Nadahnuto znači inspirirano, inspirirano.
Znači od čega to dolazi? Inspiritus, inspirirano. Znači duh, duh inspirirano, nadahnuto.
Znači on je govorio, duh nas navodi, navodio te ljude da oni napišu.
Znači to je čovjekom, to je 100% čovjek napisano, ali je 100% nadahnuto od Boga, od Duha Svetoga.
Onih je vodio da pišu to što je Bog izgovorio, riječ Božija. To znači nadahnuto.
Eto to je prva točka, kratka točka. Mislim da je najkrača i idemo na drugu, jer imam puno toga za reči.
I imam puno, puno, puno biblije i nadam se da ću sve ističi.
Broj 2. Riječ je čista, savršena i bez greške. Već smo spominjali, čista, savršena i bez greške.
Odite u izreke 30. Znači broj 1 kaže, nadahnuto broj 2, riječ je čista, savršena i bez greške.
Izreke 30, stih 5-6 kažu, svaka riječ Božija je čista, on je štit onima koji se pouzdavaju njega.
Ne dodavaj riječima njegovim da te ne ukori, te ispadneš lažljivac. Eto to kaže, svaka riječ je čista.
Šta god da ovdje pišet, ovo je sve čisto, čista riječ. Psalam 12.6 kaže, riječi, riječi gospodnje, riječi su čiste.
Kao srebro prokušano u peći zemljanoj, sedam puta pročiščeno.
Opet kaže čiste. Psalam 18.30 kaže, a što se tiče Boga, putje njegov savršen, riječ je gospodnja prokušana, on je zaštitnik svima koji se u njega pouzdavaju.
Salmi 19.7 kažu, zakon je gospodnji savršen, dušu preobračuje, svjedočanstvo je gospodnje pouzano, mudrim, čini priprostog.
I dalje, Salmi 119, 119.140 kaže, riječ je tvoja vrlo čista, zato je sluga tvoje ljubi.
Ima u salmi izrekama će te puno, puno, puno riječi, pogotovo u salmima riječi Davidova čuti kako je čista.
Čista je, nema ni jedne riječi, ne može izboga nešto nečistoj izači.
Bog je savršen, svaka riječ njegova je čista.
Kaže izreke 35, svaka riječ božija je čista, on je štit onima koji se uzdavaju u njega.
I sad recimo imao sam u zadnjem svoju propovjedi, sam recimo rekao da, i to sam doslovno čitav iz biblije stih, da ako te Bog ne kažnjeva, onda nisi sin, nego kopile.
I bili su ljudi koji su mi rekli, a kako te nije sramota, ideš propovjedati i govoriš taku riječ kao kopile.
A čekaj malo, jesam ja taj stih pročito izbiblije? Ja sam taj stih pročito izbiblije, što znači ja sam doslovno božiju riječ izgovorio.
I šta bi se želite reć da je božija riječ ili da je kopile prljava riječ ili da je božija riječ prljava riječ?
To što u današnje vrijeme se gnušaju govoriti nekih riječi kao na primjer pišati ili kurva ili kopile, to su sve riječi koje možeš naći u bibliji.
I to je čista riječ, inače i Bog ne bi izgovorio. To što današnje svijet kaže da je to prljavo, to je njihova stvar, a ne božija stvar.
Božija riječ je čista, pročiščena, sedam puta pročiščena, ili bludnica ili nešto, ali kakvogod, to je bilo broj 2. Znači broj 1, nadahnuto.
Broj 2 je riječ je čista, savršena, bez greške.
Broj 3, riječ traje za uvijek. Riječ traje za uvijek je broj 3. Puno ljudi kaže, a kako mi možemo znati da je to čista riječ?
Možda je negdje pokopana ili možda se mora negdje iskopati božija riječ.
Možda su je sakrili ili pogotovo kad se čuje neka nova vijest, našli su neke skripte, neke stare 3.000 godina i to je prava božija riječ, onda kažu.
Ali zašto? Jel vi mislite da, znači, Bog se toliko trudio da mi svi imamo Njegovu riječ i da je možemo čitati i razumjetni učiti
i učiti njegovu volju i koja je volja njegova za nas?
Jel vi stvarno mislite da će Bog pokopati njegovu riječ tako da puno ljudi ne zna šta je njegovu volja, da se puno ljudi ne može spasiti i to da je pokopano tisućama godina?
Jel vi mislite da Bog to želi ili je Bog navjerno dao njegovu riječ da ju čitamo i da se učimo?
Naravno da je dao. Vi mislite da Bog nema snagu, sve mogući Bog, sve mira koji stvorio sve što vidimo?
Da on nema snagu, da on sačuva na čudan način, čudesan način da sačuva da uvijek imamo njegovu riječ pri ruci.
A ne da ju negdje sakrije i hrpa ljudi u pakao i kaže "a, pa šta niste kopali, onajko kopao on će naći".
Onaj koji traži će naći, ali zato što je pri ruci, svima je pri ruci, svi se mogu spasiti i svi mogu čitati Bibliju i slušati Rijedbožju.
Nije nije pokopano, nije ikad bilo pokopano. A ono što oni nađu to je pokopano može biti da je krivo pa su za to pokopali.
Ili ko zna razlog zašto se prije, ko zna koliko godina pokopala ta riječ, ili da li je upće original, da li je bilo pokopano ili je to neko izmislio.
I reko, o, vidim, našli smo nešto staro. Ali Božija riječ je uvijek tu i uvijek pri ruci i uvijek onaj ko hoće, on ju može pročitati i onaj koji traži, on će im naći.
Odite u izaju 59. To, u stvari, ako ste ostali, to smo čitali malo prije.
Izaja 59, to smo čitali prije propovjenih, kaže izaja 59.21. A što se mene tiče, govori gospod, ovo je moj savesnjima, duh moj, koji je na tebi i riječi moje,
koje sam ti usta stavio, neće odstupiti od usta tvojih,
nije od usta sjemena tvojoga, nije od usta sjemena tvojoga sjemena.
Govori gospod, od sada i za uvijek.
Znači, šta kaže Bog? Kaže Bog, tu je izaja rekao da će On stavit svoju riječ,
šta je svoj riječ? Biblija. Znači, tvoju riječ u usta njegovih, znači u usta propovjednika
i u ustima njegovim će biti zaovijek i ne samo u njegovim,
nego u djeci njegovoj, djeca njegova će govoriti njegovu riječ.
I u djeci njegove djece. I oni će govoriti ili čuti njegovu riječ.
Od sada i zaovijek. Znači zaovijek. Zaovijek ostaje njegova riječ.
Ne će nikad i nestati. Zaovijek traje.
Kaže Matej 5.18 i to je Isus govorio. Kaže Matej 5.18.
Isus kaže jer u istinu vam kažem dok nebo i zemlja ne prođu.
Znači šta znači nebo i zemlja ne prođu? Ne bude više svijeta.
Dok nebo i zemlja ne prođu, ni pošto neće nestati nijedna jota ili neka točkica i zakona dok se sve ne ispuni.
Znači sve se ovo mora ispuniti. Ništa od toga neće nestati. Ništa neće nestati prije toga.
Izaja 48 kaže, a vi možete otić u prvu Petrovu 1. Odite u prvu Petrovu 1, a ja ću vam čitati izaja 40.
Izaja 48 kaže, "Sahne trava, ve ne cvijet, ali riječ Boga našega ostaje zaovijek. Zaovijek ostaje."
Ovaj svijet je prolazan, sve je prolazno što vidimo, ali Božija riječ ostaje zaovijek.
Mi puno toga ne znamo šta je bilo prije ili šta nije ili kak' je izgledalo ili šta je sve nestalo prije 500 godina, 1000 godina.
Ali ovo, ovo je ostalo, ovo je isto, ovo se ne mijenja.
Puno ljudi možda pokušavaju mijenjati nekim drugim biblijama, ali zato ova prava rijet Božija se ne mijenja.
Vi ste ošli u prvu Petrovu. 1 Petrova 1.23-25 kaže
Pošto ste ponovno urođeni, ne iz sjemena raspadljivog, nego neraspadljivog, porjeći Božijoj koja živi i ostaje zaovijek.
Jer je svako tijelo kao trava i sva slava čovječa kao cvijet trave, trava ve ne i cvijet njezin otpada, ali riječ gospodnja ostaje zaovijek.
A to je ta riječ koja vam je evanđeljem propovjedana. Znači kaže ostaje zaovijek. Sve je prolazno ali Božija riječ ostaje zaovijek.
I sad naravno da su ljudi pokušavali korumpirati, ispravljati ili izbrisati neke bitne stvari.
Ima zle i sotonističke ljudi na svijetu koji mrze Boga, naravno. Doći ćemo do toga u nekoj drugoj propovjeni.
Ali odovijek su ljudi pokušavali iskriviti riječ Božiju. Zašto? Zato što im ne paše, zato što im se to ne sviđa i oni žele da bude po njihovom.
I to su radili čak i u dane apostola, čak i posle Isusa, ili možda i prije i ko zna, ali čak i za vrijeme apostola znamo da su onda već ljudi počeli korumpirati.
Znači prije 2000. godina se to već dešavalo, kaže u drugim Korinčanima 2.17.
Jer mi nismo kao mnogi koji iskrivljuju riječ Božiju, nego s iskrenošću što više kao od Boga pred Bogom u Kristu govorimo.
Znači tada je bilo već mnogih koji iskrivljuju riječ Božiju prije dvije tisuće godina, već tada je to bilo tako.
2. Solunjanima 2 stih 1-2 kaže
"A zakljenjem vas bračo dolaskom gospodina našega Isusa Krista i našeg okupljanja oko njega
da se brzo ne pokolebate u svome umu ili se ne uznemirite ni nekim duchom, ni nekom riječiu, ni nekom poslanicom kao da je od nas, kao da se je približio Dan Kristof."
Znači tada su već ljudi pokušavali lažne poslanice slat.
Novi zavjet su većinom poslanice od Pavao.
Pavao je slao pisma crkvama.
Solunjanima, kološanima, rimljanima, hebrejima, vamotamo.
Radočitim crkvama je on slao poslanice i u nas su neki zli ljudi pokušavali lažne poslanice slat.
Znači kaže ni nekom poslanicom kao da je od nas, a nije od nas.
Zato je Paovao se uvijek trudio podpisat se na neki različiti način od svakom poslanicom.
Je li on nije uvijek pisao svojom rukom? On je dao svojim učenicima,
ladim spašenima, Timoteju, recimo Titu, ima je puno koji spominje da oni podpišu za njega, da oni pišu.
Znači on je njima diktirao šta da napišu, oni su pisali i onda je on na kraju se svojim rukom podpisao da znaju,
oke, to je poslanica od Pavlova koja je poslana, nije neka lažna, jel, bilo koga.
Recimo, na primer, od drugim solunjanima 3.17 kaže, to na kraju poslanica kaže,
"Pozdrav mojom rukom, Pavlovom, to je znak u svakoj poslanici, tako ja pišem."
Znači kao znak da je to njegovo. Rimljanima 16.22 kaže, "Pozdravljam vas u gospodinu ja, Tercije, koji sam napisao ovu poslanicu."
Znači, kaže Tercije je napisao ovu poslanicu, ali znamo da je na početku Rimljanima kaže, Pao, to je poslanica Rimljanima od Pavla.
On je to govorio, a Tercije je pisao za njega. Kološanima 4.18 kaže, "Pozdrav mojom rukom, Pavlovom, sjećate se mojih okova, neka miloz bude s vama,
amen." Prva slonjanima 5.28 kaže, "Milos gospodina našeg Isusa Krista svama amen."
A to je sve, Pao kaže, on je podpisao. Njegovi učinici su pisali što je dekirao i on se samo podpisao zadnjom rečenicom svojim rupopisom.
Da znaju, oke, ovo je stvarno od Pavla, ovo je original, ovo nije neko slagao ili da je neka lažna oslanica. Ali, naravno da i dalje ima ljudi,
pogotovo u današnje vrijeme koji korumpiraju, koji vade stvari ili koji dodaju stvari u Bibliju samo da kaže nešto drugo nego što kaže.
Ali evo što kaže Bog za to. Šta kaže Bog o ljudima koji korumpiraju Bibliju i koji mjenjaju vječ Božiju, pokušavaju i mjenjaju.
Odite u Otkrivenje 22, Otkrivenje 22, Otkrivenje 22, 18-19 kaže, to Isus govori.
Svjedočim svakome, ko čuje riječi proroštva ove knjige, a kod ko ovome što nadodaje,
Bog će njemu nadodati pošasti zapisane u ovoj knjizi.
A kod ko oduzima od riječi knjige ovog proroštva,
Bog će mu oduzeti udiju iz knjige života i svetog rada i onoga, to je zapisano u ovoj knjizi.
Što kaže? Znači, ako dodaješ i oduzimaš, prošle ti se piše.
I kaže, ako oduzimaš iz ove knjige, ko nešto izvadiš,
onda te on vadi iz knjige života. Što znači, ideš u pakao i nema spasenja.
Nema više povrat. Predomislio sam se. Ne.
Izvadio te iz knjige života, a ako te izvadi iz knjige života,
onda si direkt na putu u pakao i nema više spasenja za tebe.
Svaka riječ je bitna. Sve je zapisano za nas.
Ništa nije slučajno ili nebitno u Biblii.
Svaka riječ je bitna i svaka riječ je riječ Božija.
Kažu u Rimljanima 15.4. "Jer sve što je nekoč zapisano, nama je zapisano za pouku, takroz trpljivost i utjehu pisma imamo nadu".
Znači sve što je zapisano, zapisano je za nas, za pouku, da mi učimo.
I ne samo Novi zavjet, Stari zavjet.
I samo Novi zavjet riječ Božija.
I Stari zavjet je riječ Božija.
I Stari zavjet je 66% Biblije.
Tako da nije istina da Stari zavjet nije bitno. Sve je bitno.
Neke ljudi kažu da njih ne zanima Stari zavjet.
Već samo novim.
Ali kaže svako pismo je korismo za nauk.
Ne samo novim zavjet.
Prva Korinčanima 10-11 kaže
"A sve se to kao primjer dogodilo njima, a zapisano je za upozorenje nama na koje su došli svršeci svijeta."
Znači, to su sve primjeri.
Šta god da se desilo u Biblii prije, su primjeri za nas da mi znamo kako se ponašati i da budu upozorenje nama.
Sve, sve što se dogozom, neke tvari ili Bog se promijenio.
Ne, ne, ne, sve se desilo, sve što se desilo to je nama za primjer.
Neki znaju reći, odite vi u drugu Petrovu, drugu Petrovu 1.
Neki znaju reći, a zašto ne čujemo glas Božiji, zašto On nama ne priča na glas?
Ili puno ljudi kaže, a ja bi povjerovo u to sve da ja čuvim glas, da Bog siđe s neba i meni govori.
A ne da ja čitam neku knjigo koji je neki čovjek neopisao.
Kao prvo, šta si ti nešto poseban da se tebi mora Bog spustiti.
Bog svemira koji te stvorio, on se mora tebi spustiti da tebi priča.
Pusti se malo na zemlju.
Kao drugo, evo šta Biblija kaže o tome.
Ova riječ je dovoljna i puno bolja i objaznicu je zašto.
2 Petra 1.18.21
"Taj glas što je s neba došao, čuli smo i mi koji smo bili s njim na Svetoj gori, imamo još sigurniju proročku riječ.
Dobro činite što pazite na nju kao na svijetniku, svijetnik na mračnom mjestu, srednog dana ne osvane i zvijezda Danica se ne uzdigne u vašim srcima.
Najprije, znajte ovo, da nijedno proročanstvo pisma nije nastalo od biloćih osobnog tumačenja."
Znači, nije to ni jedna osoba sama od sebe pisala, znači, nije od osobnog tumačenja jer proročanstvo nekoč nije došlo voljom čovjeka,
nego su sveti Božiji ljudi govorili poneseni Duhom Svetim.
Znači, govorili su poneseni Duhom Svetim. I šta kaže? Neki ljudi su čuli, jel, kad je, kad je Bug govorio, ovaj, sa gore, sa sinaja,
oni su čuli njegov glas i oni su se uprašili kad su čuli njegov glas. I rekli su, moj si u reci, reci Bogu da teđi prič, a mi ne želim, a to više slušam.
Ali, šta on kaže? Mi imamo još bolju proročku riječ. A šta je bolje? Šta mi imamo sad? Mi imamo zapisanu riječ Božiju.
Znači, ne da čujemo Boga kako priča, lako imamo zapisanu. I sad, zašto je to bolje?
Nekad kad malo razmislimo, stvarno bi nekako zanimljivo i bilo bi nekako fora čuti Boga, kako jednom guvori da se sve trese.
Ali, slušaj ovako, recimo ljudi koji su bili sad tamo, koji su to čuli, možda su neki bili djeca u to vrijeme.
Nešto zamisli jednostavno, možda ci se nešto desilo u životu jednom, ili kad si bio djete, ili kad god.
Nešto neobično da ti se desi. Cudno nešto, neobično.
I u tom trenutku ti je onako, kako je to mogoći šok i stvarno si uzbuđeno kod toga i ne možeš vjerovat.
Ali kako vrijeme odmiče, godina, dvije, pet, deset, ti na to zaboraviš.
Koliko god da je to čudesno bilo, ti na to zaboravljaš.
Poslije nekog vremena, recimo da si bio djete u to vrijeme, odrastaš i misliš,
"Hm, i sjećanje, mi smo svi ljudi, mi smo svi grešnici, i naša sjećanja nisu najbolja.
Mi nismo kompjeteri."
Pa ćeš se pitati nakon deset godina, "Jel to opće stvarno bilo tako?
Jel ja to sebi malo umišljam u glavi? Jel ja sam ja to sebi napuhu u glavi?
Jel to opće bilo tako?"
Recimo, da si bio djetje, onda si misliš, ne znam, možda sam ja to nekako drugačije prihvatio,
perpicirao nego što je bilo. I ljudi su zaboravni jednostavno.
Zato oni možda ne bi isto to, isti osjećaj, ajmo reći, imali kad bi čuli Božiju riječ, nego da je tu imaju.
Jel, recimo, Bog je mogo nešto reći i onda oni nakon des godina kažu, ko ovaj...
Jel, kak se igra za ovaj gluhi telefon, ovaj, košta, kak se u telefonu...
Posle nekog vremena, kada ti to pričaš, pričaš dalje, dalje, dalje, bude kriva riječ.
Krivo ispadne. Ali ovdje mi imamo, kaže Biblija, još sigurniju projročku riječ. Zašto?
Zašto se ona ne mijenja. Zato što ja, i nakon deset godina, ako ja nisam siguran, šta je ono?
Bog rekao. Ja mogu otić i vidjeti. I ništa se nije promjenuo.
I dalje crna na bjelo piše ovdje i možemo biti sigurni šta je Bog rekao.
A ne biti sigurni naše zaboravljelo, naše sjećanje koje je zaboravljelo.
Nego imamo tu riječ Božiju čisto crno na bjelo.
Nadam se da ste sfatili da sam mogu objasniti.
Matej 24.35. Nebo će i zemlja proći, ali riječe moje neće proći, kaže Isus.
Riječ moje neće proći.
Izaja 30.8. kaže
Sada ide, napiši ovo pred njima na ploču i zabilježi to u knjigu da bude za vrijeme koje dolazi uvijek i za uvijek.
Uvijek i za uvijek.
Opet, ponavljamo, uvijek i za uvijek.
Matej 4.4. opet Isus kaže.
A on je odgovoriši i rekao, zapisano je, ne živi čovjek samo od kruha, nego od svake riječi koja izlazi iz Božih usta.
Koja riječ izlazi iz Božih usta?
Ovo, zato mi trebamo svaki dan čita bibliju, svaki dan se treba čita. Zašto?
A mi svaki dan jedemo, jel tako?
Svaki dan trebamo za tijelo, kruh, kruh hranu da bi mogli živiti, on treba jesti.
Isto tako naš duh treba svaki dan svoj kruh i ovo je kruh koji nam treba svaki dan.
Nema veze koliko puta si ti to pročito.
Bilo je ljudi koji su mi rekli pa šta ima veze, pa ja sam čitala jednom bibliju u školi prije 40 godina kad sam bila u školi, smo jednom pročitali cijelu špišta sad.
Mi se ti sjećaš toga, se vraćamo opet na ono kad je Bog govorio, moraš čitati non stop da znaš šta je.
I moraš se hraniti svaki dan, da duh tvoj bude jak, da bude snažan košto ti što se moraš tjelesno hraniti.
Isto tako se tu moraš hraniti.
Zato ja recimo, ne znam, ja čitam odkada sam spajašan, spajašan sam sad će biti osam godina
i od tada ja reko 90% da sam svaki dan čitao. Bilo je naravno perioda gdje nisam, ali se trudim svaki dan čita.
I ne znam, preko 10 puta sam ju sigurno pročito, ne znam koliko, 10-15 puta sam ju sigurno pročito u to vrijeme.
Tako da u zadnjoj propovjedi, kad sam rekao da nisam učio bibliju prema što sam prenio propovjedat,
ja sam rekao da nisam učio u školine i gdje, nešto teologiju ili nisam učio.
Ali učim ja već 8 godina, skoro svaki dan učitam i slušam i učim i to je druga stvar.
Znači to je naš duhovni kruh svaki dan, kojeg moramo i jesti.
I da bi znali šta piše i da bi se mogli truditi i živjeti po riječi Božjoj.
I da znamo šta je njegova volja i volja za nas.
I dolazimo do četvrta, proje četiri.
Prvo, nadahnuto, drugo je bilo da je riječ čista, savršena i bez greške.
Treće, riječ traje za uvijek i broj četiri, dvosjekli mač.
Biblija je dvosjekli mač.
Naš protivnik, rag ili zli opčenito, na svaki način želi da sumnjaš u riječ, da ju ne čitaš, da ju ne slušaš.
Ali u njoj je snaga, u njoj je snaga. Kroz riječ Boživo mi znamo taj i njegova volja.
Iako oni pokušavaju reći, to je čovjek napisao, to je krivo, to nije to što je pisao prije, kriviji je prijevod, to nema veze s Bogom, to je izmišljeno.
Naravno da će to protivnik reći. Zato što je ovo naš dvosjekli mač.
A svaki vitez ili ratnik Božiji ne može pobjediti bitku bez svog mača.
Nijedan ratnik, nijedan vojnik neće bez svoga uružja pobjediti bitku.
A ovo je naše uružje. Ovo je naše uružje.
I zato zli non stop govore protiv toga. Ovo je naše uružje.
Odite u Psalm 149. Psalm 149 4-9 kaže
"Jer Gospod je zadovoljan u narodu svome. On će krotke ukrasiti i spasvenjeni.
Neka sveti budu radosni u slavi. Neka glasno pjevaju na posteljama svojim.
Neka uzviše nehvale Božje budu ustima njihovim i dvosjekli mač u ruci njihovoj,
da izvrše osvetu nad Poganima i kazne nad narodom, da sve žulancima kraljeve njihove i plemiće njihove uokove željezne,
da izvrše na njima zapisan i sud. Ovu čast imaju svi sveti njegovi. Hvalite Gospoda!"
Šta kaže? "Neka u ustima imaju, hvala je Boga, Božije, a u ruci dvosjekli mač."
Znači to je naša borba sa riječima. Kaže da izvrše osvetu na Poganima i kazne na narodama
i svezu lancima kraljeve njihove i plemiće njihove uokove željezne. To su metafore, to riječima.
Znači mi riječima pokazujemo ljudima šta je krivo, šta je loše, kako se treba živiti, kako ne i šta se dešava u svijetu s riječima.
To je naš dvosekli mač. Oskrivenje 19.15 kaže i to o Isusu priča.
"Iz usta mu izlazi oštar mač da njime udara narode i on će vladati nad njima štapom željeznim i on gazi tjesak razjarenosti i gnjeva Boga svesilnoga."
Puno ljudi kažu da je Isus mlak i da je dobar i "sve u redu, sve ćemo, sve će biti u redu, maj ovoj."
Ali ne zvuči mi baš tako, ne zvuči mi baš tako. Vlada će nad njima štapom željeznim i on gazi tjesak razjarenosti i gnjeva Boga svesilnoga.
Iz usta mu oštar mač izlazi i njima udara narode, kaže.
Kaže u Otkrivenju 1.16, vi možete otići u Matej 10. Matej 10, odite.
U Otkrivenju 1.16 kaže, imao je u desnici svojoj 7 zvijezda, opat' li, Isusu priča.
I iz usta njegovih izlazio je oštar dvosjekli mač, a lice mu je bilo kao sunce koje sjaji u svojoj snazi.
Osožili ste u Matej 10. Matej 10.34-36 kaže, ne mislite da sam došao donijeti mir na zemlju? To Isus govori.
Ne mislite da sam došao donijeti mir na zemlju? Eto opet o tom, dobar i mlak i sve je u redu, Isus. Ne, ne, ne.
Isus je rekao Mateju, ne mislite da sam došao donijeti mir na zemlju? Nisam došao donijeti mir, nego mač.
Jer sam došao postvađati čovjeka s otcem njegovim i kčer s majkom njezinom i snahu sa svekrvom njezinom.
I dušmaniće čovjeku biti njegov i vlastiti u kućani. To je Isus rekao.
To zvuči kao taj Isus u kojem ljudi misle da je sve super, sve peti, da možeš raditi stvar.
Ja ne bih rekao. I sada ljudi bih rekao šta se to, šta si me hoćeš reći.
Pa senje, riječ Božija je mač. I to mogu objažnati i svog života, i svog života to mogu objažnati.
To se desilo mi je kada sam se spasi i desilo se svi mamo koji su spašani. To posto.
Kad se spasiš i mač razvori obitelj, ti si s jedne strane, ti si na spašenoj strani, kod Isusa,
a nespašeni su na druge strane, nažalost, kod zloga.
I oni, recimo kad sam se ja spasio, ljudi oko mene, moja obitelj i ljudi oko mene prijatelji,
prijatelji koje su bili prijateljim, su se svi odaljali od mene. Zašto?
Zato što njima čudno je to što ja radim. Zato što oni znaju kakad sam ja bio.
Blesav, smiješan, majmon, pravim budalu od sebe, daj da se pije, daj da se puši, daj da se zabavlja,
daj da se druži, daj da idemo van, da partijamo cijelo vrijeme, ništa drugo.
Ništa drugo me ne treba. Tako sam bio prije. E, ali kad dođe i susamačem svojim i podjeli obitelj,
onda oni odjednom vide, kad sam se spasio, polako sam se htio očistiti od svega toga.
Kasnije, kad sam čitao riječ, kad sam razumio i sve više rastao vjeri, onda sam se čisti od cigareta,
čisti od alkohola, nema psovanja, nema uzimanja Boga u zalud.
Idem na neka grešna mjesta, prudio sam se živjeti čisto i zadovoljiti Boga i živjeti što više po bibli.
I to se ljudima ne sviđa. Ljudi ne vole svijetlo, ljudi su radiju tami pa se njihove grešni putevi ne bi vidjeli.
Ljudi ne vole kad si ti dobar, zato što oni onda se kiraju, zato što onda oni vide koliko su oni loši.
Recimo, ja sam prestavio piti alkohola, uzručak, nema više piva.
Ili kako ljudi kažu, joj pa popri čašu vina, to je zdravo za želudac.
To je opravdanje samo da se pije.
Eto, šta ima u čaši vina?
Šta ima u čaši vina? Ima alkohola i sjeđeno grože.
A ako je ovo zdravo, onda zašto ne isjediš grože ili piješ sok od groža i to ti je dobro za želudac.
Alkohol nije dobro za želudac. Alkohol je otrov. Znači vino nije tako zdravo i nije dobro za želudac kao sok od groža.
Sok od grože je zdravo za želudac. Ili kako bi rekli ljudi, popij kratko i uvijek neka opravdanja.
Popij kratko kao aperitiv, prije ručka. Znači će se bolje otvori želudac i da možeš bolje jesti i više jesti.
Opet opravdanje, samo da bi se popilo nešto kratko. A to je još gore. Ovo kratko piće još žešće i gore nego pivo ili vino.
I onda neću ni to popit. I što je najjače, ja imam veći želudac nego svi koji popiju kratko.
Svi, kogu digoda ja vidim, ja uvijek više pojedem nekako nego ovi koji piju kratko prije ručka.
Ili da ne pušim, ili da ne psujem, ili da mi se promjeni oblik ljica kad čujem kad psuju Boga ili nešto, ili kad pričaju nekim grešnjim stvarima.
Ili to što sam, recimo, rastavljen i ne idem za drugim ženama nego sam i dalje, nakon 8 godina, sam.
To ljudima čudno, ljudima to nije jasno. Zašto? Zato što oni ne bih tako razmišljali?
Pa naravno da ne bih tako razmišljali, ne bih nije tako razmišljali da nisam spašen.
Kada nisam bio spašen, ja sam išao za svime time, ja nisam znao s čime da prvo krenem, s kojom zlom stvari da prvo krenem.
Ništa drugo nisam nije imao na pametinu u zle stvari, daj da se puši, daj da se pije, daj da se zabavlja, daj žene, da se ide van, daj...
Samo život je bio veliki partij, ali to nije tako. I sad, nakon spasenja, kad sam se trudio da se očistimo od svega toga,
to je razdjelilo mene i moju obitelju i prijatelje. Pogotovo kad sam im i njima probao dati spasenje i reći im,
"Slušajte, katolička crkva nije prava crkva. Ja sam bio u katoličkoj crkvi prije. Ja sam kao djete bio ministrant, ja sam služio u katoličkoj crkvi."
Hvala Bogu da se ništa nije desilo tamo. Ja sam uvijek vjerovao u Boga, ali katolička crkva nije prava vjera.
I kad sam im to počeo isto govoriti, onda je to bilo to. Onda me više nisu htjelili slušati. Zašto? Zbog ponose. To je ponos koji mne da.
Zato što sam ja sin i šta ja znam. Ta ja znam. Tako oni misle. Ta ja znam. Nema ja pojmao ničem. Ali dobro.
Ali kaže, "Isus, On je došao donijeti mač i posvađati svoje obitelji." I to je razlog. Hvala Bogu danas, spašani su mi i braća, nisam uspio spasiti.
I možda čak i Stričevi, nisam još 100% siguran i daj Bože da uspje mi svoji roditelje spasiti, da im Bogu otvori oči, tom se nadam.
Ali eto, mač, broj 1 da se vratimo, da je nadahnuto, riječ Božija je nadahnuto.
Broj 2, riječ je čista, savršena i bez greške.
Broj 3, riječ traje za uvijek.
Broj 4, riječ Božija je dvosekli mač koji izlazi iz usta Boga.
Znači šta god, da ljudi misle, da je to ne traje za uvijek, da je to krivo, da je to lažno, da moramo negdje iskopati, ne.
Dolazimo do broj 5, on riječ Božija, on riječ Božija.
Najbitniji dio i zadnja točka, najbitniji dio i zadnja točka, on riječ Božija.
Krenućemo sa Hebrejima, Hebrej 4.12 da objasnimo.
Kaže Hebrejima 4.12 jer je živa riječ Božija i dijelotvorna i oštrija od svakog dvosjeklog mača
i prodire do razdjove i duše i duha, iz globova i moždine, te prosuđuje misli i nakane srca.
Živa je riječ Božija, živa, to nije samo tinte na papiru, nisu samo riječi bez veze izmišljene.
Svaka riječni je na svome mjestu i živa je i njelotvodna.
Kaže u prvim korinčenima 2.13, to i govorimo ne riječima što ljudska mudrost poučava,
nego što poučava duh, duh sveti, uspoređujući duhovno s duhovnim.
Znači, moramo usporediti duhovno s duhovnim.
Ako ideš kod nekog riječnika, recimo, naravno trebamo se koristiti riječnika da svatimo neke riječi, da našo bokabular bude veći i da mi učimo sami sebe.
Ali ja neću ići kod nekog komentatora ili bilo čega, bilo neke druge knjige ili bilo šta, koje čovjek napravio da bi on meni objasnio Bibliju.
Ne, ne, ne. Biblija sama sebe objasnije. Biblija može sama sebe objasniti.
Šta kaže? Uspoređujući duhovno s duhovnim. Šta je duhovno? Biblija je duhovna.
Ono što je nešto u nekih komentarii, o šta ja znam, što je čovjek neki napiso ili neke druge knjige, o Bibliji, to ono nije duhovno.
To su njegove misli. To je što on misli o Bibliji. Ali duhovno s duhovnim moramo usporedživati.
Evo primjer, primjer kaže, psalmi 22.22 kaže
"Objavljivaču ime tvoje braći svojoj, usred zajednice tebe ću slaviti."
Kaže, to je rekao "Ako se ne varam, David, kralj David."
A u Hebrajima, ko malo proučiš i gledaš, uspoređaš duhovno s duhovnim,
u Hebrajima 2.12 kaže "Tvoje ću ime naviještati braći svojoj usred crkve."
Pjevačo ti. Znači šta se tu promijenilo? Zajednica je odjednom postala crkva.
Znači nije crkva zgrada ko što se danas kaže "O, tu je crkva svijetljog Loha."
Ne, ne, ne, ne. Možda u katolijskoj crkvi koja je kriva.
Nije crkva zgrada. Crkva je jednako zajednica.
Usporeduj duhovnost duhovnim. Crkva je zajednica.
Zajednica. Kaže u Mateju 18.20.
"Gdje su dvoje ili troje okupljeni u moje ime kao što je sad tu."
Ali tako. Znači tu smo se okupili sad u njegovu ime.
Gdje su dvoje ili troje okupljeni u moje ime, on gdje sam ja među njima, kaže Isus.
To je Isus rekao. Znači Isus je sad tu s nama.
Znači što smo mi okupljeno u njegovu ime i pričamo njegov riječ.
Isus je tu sad sa mnom, u svojoj zajednici.
Tu je Isus, u toj zajednici, u toj crkvi.
Ovo je sad crkva trenutno. Tu je Isus.
A Isus nije u nekoj zgradi tamo, hladnoj, visokoj, pun idola i svega.
Crkva je zajednica. Isus je među nama, a ne u nekoj zgradi.
Ali amu se vratiti temi. Znači što sam rekao?
Duhovnost, duhovnim. Znači zajednica, crkva.
Gdje sam ubiti samo nešto objasnit s time.
Idemo u Mateji 28.19 kaže, zato idite i poučite sve narode krsteći ih u ime oca i sina i duha svijetoga.
Jel tako? To znamo.
Ajmo sad to duhovno uspredživati s duhovnim.
Prva Ivanova 5.7 kaže, jer troje su što svjedoče u nebu.
Otac, riječ i duh svijeti. I ovo troje su jedno.
Ako usporedimo duhovnost s duhovnim, šta se tu kaže?
Cin, riječ. Znači cin je riječ.
Cin je riječ, što znači Isus je riječ.
Zato smo došli do pete točki najbitnije. On, riječ Božija.
A sad to misliš? Taj on sad riječi, jer je Isus Biblija.
A sušaj, vidimo vidiš kak' Biblija kaže.
Nek' se ona objasni, jel' tako?
"Odkrivenje 19, 12 do 13", kaže.
"A oči mu kao plamen ogjeni i na glavi mu mnogi vjenci", priča Isusu.
"Ime, ima ime, napisano koji nitko ne zna, osim njega samoga i obučenje u ruho umočeno u krvi.
A ime mu glasi riječ Božija." Eto moj ime, ime mu je riječ Božija.
Da objasnim što smo rekli na početku. Rekli smo na početku da je Bibliju piso čovjek, da vidimo kako je Isus riječ Božija.
Bibliju je piso čovjek, ali ne svojim mislima, nego Duh sveti ga je vodio. Šta je Duh sveti? Duh sveti je Bog. Znači Biblija je pisana 100% čovjek ovom rukom, ali je nadaknuto 100% Bogom, Duhom svetin.
E, pa isto je tako i Isus. Isus je se spustio na zemlju i rodila radjevica Marija. Znači majka mu je čovjek, osoba. On je 100% čovjek. Ali otac, on je bio Josip, otac moj je bio Bog. Otac, Bog otac. Što znači, Isus je je 100%.
Kad se spajaju muškarac i žena, imamo kromo svojome, od žene dolazi dio genetike i od muškog dolazi dio genetike.
Oni se onda spajaju i stvaraju novu DNA, znači novostvorenje.
E sad gledajte to na taj način. Marije je došlo ljudska DNA, a od Boga je došlo Božji DNA.
Oni su se spojili i tako se stvorio Isus kelesno.
On sad nije neki polubog, on je bog, on je si, on je 100% bog i 100% čovjek.
Kao što je Biblija 100% zapisana od čovjeka, ali je nadaknuta 100% od Boga.
Nema greške. Kao što je Isos bio bezgrešan i savršen, isto tako je i riječ Božja bezgrešna i savršena.
Idemo u Ivan 1. Ivan 1 to vjerojatno znate, to je poznato i to je čekić koji se će sve objasniti.
Ivan 1, još malo pasmogo to je. Ivan 1 stih 1-3 kaže
"U početku je bio on riječ, i on riječ bio je s Bogom, i on riječ bio je Bog, on je u početku bio s Bogom, sve je po njemu postalo i ništa to je postalo nije bez njega postalo."
Znači u kometu pričamo, o Isusu, u početku je bio Isus, Isus je bio s Bogom,
i Isus je bio Bog, i on je u početku bio s Bogom, i sve što je postalo nije bez njega postalo.
Znači, u Isusu pričamo, točka na "i".
Recimo, kad čitamo stvorenje, postanak, šta kaže?
U prvim stihovima kaže, šta kaže?
"I Bog je rekao neka bude svjetlost, i bila je svjetlost."
Onda idemo dolje šest.
"I Bog je rekao neka bude svod posred voda i neka se razdvaja vode od voda."
I idemo dolje da ima još 11. Ne, 9.
"I Bog je rekao neka se vode pod nebom sakupe."
Onda 11. "I Bog je rekao neka se zemlja proklinja travom."
Znači kako je on to sve napravio? Kako je on svorio svijet?
Svorio je riječi Božijom, izgovorio je.
Isus je svorio.
Znači uvijek kaže "Bog je rekao", znači riječ Božija, opet.
Idemo na Ivan 1.14. Pustite se samo u 14.
"I on riječ tijelom je postao i nastanio se među nama."
I promatrali smo slavu njegovu, slavu kao jedino rođenog od oca,
puna milosti i istine. Znači, nema sumnje da je Isus riječ.
Nema sumnje da je Isus riječ. I da se vratim, ono,
puno ljudi kaže da je Isus mlak i da je dobar i da više nije to tako.
Pusti stari zavic, to više ne vrijedi i samo novi zavic vrijedi.
Ne, ne, ne. Isus je i novi zavic i stari zavic. Isus je sve.
Sve je to riječ Božija. Kaže, ne mislite da sam došao
poništiti zakon ili proroke? To je rekao Isus u Mateju 5.17.
Isus kaže, ne mislite da sam došao poništiti zakon ili proroke?
Nisam ih došao poništiti, nego ispuniti. Došao ih je ispuniti.
I da, juš jednom potvrdimo crno na bijelo, možete,
otići u Efižanima 6 za kraj. Efižani 6 za kraj,
pretoga ću pročitati Hebrejima 13.8. Hebrejima 13.8 kaže,
"Isus Krist je isti jučer i danas i za uvijek."
Jučer i danas i za uvijek. Znači sve što je prije bilo i sad vrijedi.
On je isti i ništa se neće mjenjati i traje za uvijek.
Kao što je u starom zavjetu, tako je i danas, istaj riječ.
Efižani 6.12. 12 do 17 ćemo čitati i tu ćemo onda završiti.
Ponavljam još jednom točke. Znači,
propovje je o čuvanje Biblije, radi se o čuvanju Biblije kako je Bog
slavno i čudesno sačuvao Bibliju.
Broj 1 je da je nadahnuto, odboga je nadahnuta riječ.
Inspirirana. Broj 2, riječ je čista, savršena i bez greške, kao što je Isus.
Broj 3, riječ traje za uvijek. Čitili smo puno, puno toga i kaže da riječ traje za uvijek.
Broj 4, to je dvosjekli mač. Znači, to je naše oružje.
Šta god da ljudi kažu i broj 5, on je riječ Božija.
Isus je riječ Božija.
Završavamo sa efežinima 6-12.
"Je se mi ne borimo protiv tijela i krvi,
nego protiv poglavarstava, protiv vlasti,
protiv vladara tame ovog svijeta,
protiv duhovnih opačina na visokim mjestima,
zbog toga uzmite svu bojnu opremu Božiju,
da biste se mogli oduprijeti u zli dan
i kad sve izvršite, održati se.
Toajte dakle pošto ste svoje bokove opasali istinom
i obukli oklop pravednosti,
te obukli noge spremnošću se za evanđelje mira.
Povrh svega, uzmite štit vjere,
njime ćete moći ugaziti sve goruče strjele zloga.
I sad slušajte ovaj, uzmite i kacigu spasenja,
i mač duha, to jest Riječ Božiju, amen.
Bilo je puno, puno stihova danas.
Puno, puno stihova sam čitao, više sam imao glavu dolje i čitao stihove nego što sam objašnjavao.
Ali, zato da biste vidjeli, jer je to jako, jako bitno.
Ovo su temelji, prva propovjed je dio temelja, ovo je drugi dio temelja.
Prvo idemo s temeljima da vidite koja je temelja naše vjere.
Ovo je cvrs temelj.
Isus je stjena naša, Bog je stjena naša, Njegova riječ je stjena naša.
Ne, kao neki druge crkve koji kažu, ljudi su to napisali.
Ovo je moj temelj, meni se temelj na ovom moja vjera.
I ovo je moj najveći autoritet u mom životu.
Šta god da se radi, šta god da se dešava, mora biti u mom životu potome.
Ako nije potome, onda si ja toga neću držati.
I ovo je moj temelj, moj čvrsti temelj.
Zato ja gradim svoju kuću na stijeni, na čvrstoj stijeni, na najčvršoj stijeni koja postoji.
A ne da kažem, to su grešni ljudi napisali, na čemu se onda temelji moja vjera uopće.
Danas se da vam je razumljivo. Ima tu još puno, puno, puno stihova. Nisam ja to sve zapisao i pročitovao.
Ima još puno stihova koji isto to govore, ali da u roku sad vremena završimo propovjed to što sam zapisao.
Zapisao sam i nadam se da sam bio jasan. Sve točke da su bile jasne.
Eto, pomolimo se i onda ćemo odpjevati još jednu pjesmu.
Pjesmu koju ćemo odpjevati je "I učer, danas i do vijeka", Isus Istija.
Da bude u stemu i pomolimo se i onda smo otpušteni.
Sravljeni gospodine, hvala ti za tvoju riječ.
Hvala ti za Ducha Svetoga koji nas vodi i koja nam otvora oči
da možemo čitati s razumom tvoju riječ.
Hvala ti što si nam dao svoju riječ, da se možemo hraniti svaki dan sa kruhom
za naš duh i da vidimo koja je tvoja volja i da nas poučavaš
i da znamo kako se ponašati i da možemo učiti i razumjeti
jer nesprašene ne mogu razumjeti tvoju riječ. Hvala ti za spasenje,
hvala ti za Ducha koji nama, koji nas vodi i koji nas čiste od greha naših
i koji nas hrani tvojim riječom, koji nam objasnjava kako da učimo
i kako da svatimo tvoju riječ. Volim te, Bledoslovinas,
ostatak dana, budi s nama, vodi nas i pomozi da se riječ tvoja žiri ljudima
da čuju, da razumiju, da svate, da se spase. Daj Bože.
I zahvaljajemo ti za predivnu tvoju savršenu riječ
koja je nekad kao mač, ali je ipak naša snaga i naš temelj.
Hvala ti puno, puno, puno do našeg spasitelja i za riječ Božju.
Slavimo te u ime Isosa Christusa. Tebi molimo, amen.
Prjevamo još i uče danas i do vijeka. Isus istije.