Idemo u 1 Korinčane 1, čitamo 1 Korinčane 1 danas, cijelu poglavlje kao i inače.
Idemo u 1 Korinčane, poglavlje 1, prva poslanica Korinčanima, poglavlje 1.
"Pavao, pozvan da bude apostol Isusa Krista, po volji Božjoj naš brat Sosten,
srkvi Božjoj koje je u Korintu, onima koji su posvećeni u Kristu Isusu, pozvanima da budu sveti,
sa svima koji na svakom mjestu prizivaju ime Isusa Krista našeg gospodina i njihovog i našeg.
Milost vama je mira od Boga oca našeg i gospodina Isusa Krista.
Uvijek zahvaljujem svome Bogu za vas na milosti Božejoj koja vam je predana po Isusu Kristu,
što ste se u svemu obogatili po Njemu, u svakom govoru i svakoj spoznanji,
kao što se svedočanstvo o Kristu učvrstilo u vama, tako da ne oskudjevate ni u jednom daru
dok čekate dolaza gospodina našeg Isusa Krista koji će i vas učvrstiti do kraja da budete bezprikorni na dan gospodina našeg Isusa Krista.
Vjeran je Bog koji vas je pozvao u zajedništvo svoga sina Isusa Krista našeg gospodina.
Sada vas zaklenjem braćo imenom gospodina našeg Isusa Krista da svi isto govorite i da ne bude razora među vama,
nego da budete savršeno združeni u istom umu i u istom uvjerenju jer su me klojeni ukućani, braćo moja, izvijestili o vama da među vama ima prepiranja.
A ovo kažem pošto svaki od vas govori "ja sam Pavlov" ili "ja sam Apolonov" ili "ja sam Kefin" ili "ja sam Krstov".
Jel je Krst razdjeljen? Jel je pavao razapet za vas?
Jel je u Pavlovo ime Kršteni?
Zahvaljujem Bogu što nisam nikoga od vas krstio, osim Krzpa i Gaja, da nitko ne može reći da sam krstio u svoje ime.
A krstio sam i Stefaninove ukućane, osim njih ne znam jesam li nekoga drugoga krstio.
Jer krist me nije poslao krstiti, nego propovjedati evanđelje.
I to ne riječimo mudrosti, da se ne beskrepi križ Kristof, jer je propovjedanje o križu ludost za one koji propadaju.
A za nas, koji smo spašeni, ono je snaga Božija, jer je zapisano "uništiću mudrost mudrih i poništiti pamet pametnih".
Gdje je mudrac? Gdje je pismoznanac? Gdje je onaj koji se prepire na ovom svijetu, njeli Bogu činio ludom mudrost svijeta?
Jer budući da svoju mudrošću svijet nije upoznao Boga u Božej mudrosti, svidjelo se Bogu u ludošću propovjadanja spasiti onaj koji vjeruju.
Jer židovi zahtjevaju zna, a grci traže mudrost, a mi propovjedamo Krista razapetov, židovima kamens poticanja, a grcima ludost.
A onima koji su pozvani i židovima i grcima, Krista, Božju snagu i Božju mudrost.
Jer je ludost Božija mudrija od ljudi i slabost Božija jača od ljudi.
Jer gledajte, bračo, tvoj poziv da vas nema mnogo mudrih po tijelu i mnogo silnih i po mnogo plemičkog roda,
nego ludo svijeta izabrao je Bog da posrami mudro i slabo svijeta izabrao je Bog da posrami ono što je silno.
I ono obično, i svijeta, i ono što je prezreno, i ono što nije, izabrao je Bog da uništi ono što jest,
da se pred njim ne može pohvaliti ni jedno tijelo, a od njega ste vi u Kristu Isusu koji nam je postao mudrost od Boga
i pravednost, i posvećenje, i odkupljenje da bude kako je zapisano, ko se hvali u gospodinu neka se hvali.
Promolimo si.
Dragi Bože, hvala ti za ovaj dan, hvala ti što smo opet na ovom mjestu, što možemo čitati tvoju riječ i slušati ju i što mogu ja u ovom slučaju propovjetati.
Molim te, napuni me Duhom Svetim i pričaj kroz mene, daj ljudima hranu, tvoje riječ i pomozi im da razumiju, da nauče nešto novo, da ja sam sebe učim,
naravno, kroz to isto, otvori ljudima oči i uši i razlom i srce, naprime tvoju riječ i molim te, bude s nama, koristi me i daj mi riječ i nudrosti u ovom slučaju.
Slavim te, hvala ti za spačene osobe ovaj tjedan, volimo te i sve radim u tvoje slavu.
U ime Isa Krista sa tebi molimo, ali u redu.
Prvo ću vam malo reći da malo glava boli, izgleda da me neka preklada hvata, malo mi i grlo boli i osjeti mi šlajm, ali u redu.
Nekako ćemo to sve uspjeti. Znači čizali smo prve korinčane i današnji propovjed, ime, naziv, današnji propovjed je biblijsko krštenje.
Biblijsko krštenje je današnja propovjeda. Taj je to krštenje po biblii, jer puno ljudi si može zamisliti krštenje na razne načine, ali idemo vidjeti šta kaže biblija u vezi krštenja.
Šta je biblijsko krštenje? Šta je krštenje koje je prihvatljivo pred Bogom, a ne pred ljudima i njihove neke rituale, nego šta Bog kaže, šta je krštenje i kako se radi.
Krštenje je bitna stvar u krščanskom životu, to je zapovjed od Boga, onaj koji je spašen da se on i krsti, recimo imamo u nazivu našem, mi se zovemo baptisti, a baptist to dolazi od riječi baptizma, baptizam je krštenje, to je krštenje.
Pričacemo danas o tome što je biblijsko krštenje i kako se i ko se krsti po Bibliji.
Koje krštenje, kažem, prihvatljivo pred Bogom, u Bože riječi, kako je zapisan u Bože riječi i kako se treba krstiti.
Znači, šta je njemu prihvatljivo, a ne, ne ovisi on nama, šta mi je želimo ili šta mi je mislimo.
Prvi problem ili ideja je da li je bitno kome krsti.
To sam ja isto često razminjišljao da li je bitno kome krsti
i možda će tu neki misliti da sam upravu, možda neki neće,
ali idem po Bibliji šta Biblija kaže, šta možemo vidjeti u Bibliji i šta ne možemo vidjeti.
Znači, čitali smo u prvim Korinčanima 1.10, kaže, možete, čito sam za mnom,
"Sada vas zaklenjem, bračo, imenom gospodina našega Isusa Krista,
da svi isto govorite i da ne bude razdora među vama,
nego da budete savršeno združeni u istom umu i u istom uvjerenju.
Jer su me klojni, ukučani, bračo moja, izvjestlijo vama,
da među vama ima prepiranja."
A ovo kažem, pošto svaki od vas govori,
"Ja sam Pavlov, ali ja sam Apolonov, ili ja sam Kefin, ili ja sam Krstov,
jeli Krst razjeljen? Jeli pavao razapet za vas?
Ili jeste li u Pavlovo ime Kršteni?"
Znači, šta kaže? Ovi kažu neki da, ovi su Pavlovi, ovi su Kefini, ovi su Krstovi, zato što?
Zato što je kao da je pavao ovoga krstio, nekog je Apolon krstio, nekog je Kefa, ili petar krstio, nekog kao da je Krst krstio,
i onda svakog mislije, a ja sam bolji zato što je mene ova osoba krstila, ili ja sam bolji zato što je mene ova osoba krstila.
A šta on kaže? Jeste li u Pavlovo ime krsteni? Jeste li u moje ime krsteni?
Zahvaljujem Bogu što nisam nikoga od vas krstio, osim Krispa i Gaja, da nitko ne može reći da sam ja krstio u svoje ime,
a krstio sam i Stefaninove ukućane, osim njih ne znam, nisam nikoga drugoga krstio.
Znači, Bog hoće da smo mi združeni u našoj zajednici, ona želi da ima razdora da kaže, a meni je ovaj krstio, ja sam bolji ili ovaj ili onaj, nije bitno ko je mene krstio.
Nije bitno koji je, ili pastor ili evangelist krstio, nije bitna ta osoba toliko, nije fokus na toj osobi.
Kaže, Pao je tu evangelizirao, znači išao je spašavati ljude, naveliko, on je jedan od najvećih, ako ne i najvećih, evangelizator, osoba koja je išla spašavati,
on je spašavala u svuda i svakoga. I osnivo je crkve po svuda, ali samo nekoliko njih je krstio kaže, nije puno ljudi krstio.
I kreše da je zahvalan, pa da ne bi ljudi govorili da je krstio u svoje ime, jel upavalo u ime.
Pa da bi se ljudi hvalili s tim što je on njih krstio. To on tu kaže, ne želi da bude razdora zbog toga.
Naglašava ovdje da nije bitno ime osobe koja te krstjeva, nego je bitno krštenje u ime Krista.
To je bitno. Bitno je samo krštenje, a ne kod te krstio.
Prva korinčenima 12-13 kaže jer po jednom smo duhu svi kršteni u jedno tijelo.
Bilo židovi ili pogani, bilo robovi ili slobodnjaci i svi smo napojeni jednim duhom.
Až je Biblija tu znači smanjuje naglasak o tome koja te osoba krstila.
Zato što smo svi kršteni u jedno tijelo, to je bitno.
Nije bitna kvaliteta osobe koja te krsti. To nije toliko bitno.
I kažem, naglasak nije na osobu koja te krsti u biblijskom krštenju.
Nije to bitno. Nastavljamo u prvim korinčenima 11-17 kaže.
Znači nastavljamo gdje smo stali jer Krist me nije poslal krstiti nego propovjedati evanđelje.
I to ne riječima mudrosti da se ne obe skrijepi križ Kristof.
Znači toliko o tom kad ljudi kažu da je krštenje evanđelje i da kroz krštenje ti možeš biti siguran da ideš u rari.
To je laž. Šta je šta tu rekao?
Krist me nije poslal krstiti nego propovjedati evanđelje.
Znači ili ili. Ne možete spasiti krštenju. Krštenje te neće spasiti.
Nećeš biti spasiti. Možeš ti da ne vjeroješ i biti kršten, i ti ćeš i dalje ići u pakavu.
Nećeš ti ići u raj zbog toga. Ne ideš krštenjem u raj, nego evanđeljem ideš u raj.
Krštenje ide posle toga. Kaži jer Krist me nije poslal krstiti nego propovjedati evanđelje.
To si očito vje različite stvari. Šta je evanđelje?
Evanđelje je smrt, pogreb i uskrasnuće Isusa Christa. To je evanđelje.
To nas spašava. A krištenje nas ne spašava.
Krištenje je slika evanđelja. Krištenje je slika toga.
Kako to mislim? Isus je živio, onda je umro i bio pokopan i onda je uskrasnuo.
Slika toga je krištenje. Zato se moramo krištiti.
Kad ti vjeruješ, kad si spašen, onda ti ideš u vodu i tebe osoba uzme.
Ti stojiš, stojiš u vodi, onda se ti spustiš.
To je slika smrti i pogreba i onda se podigneš iz vode.
I to je uskrasnuo uče. I to je slika evanđaja.
To je slika onoga što moramo vjerovat. To je slika toga što naspašava.
Nije krištenje to što naspašava.
Krištenje je slika, krištenje je simbolika onoga što naspašava.
Znači nemojmo omiješati simboliku i sliku sa pravom stvaru.
To su dvije različite stvari. To je samo slika toga.
Krištenje je slika evanđelja ali nije evanđelji.
Prikazuje, ja kažem, smrt, još ponavljam,
sliku, prikaz je ili slika smrti, pogreba i uskosunuča.
I ako u to vjeruješ, onda si sprašen.
A ne ako ćeš biti krišten. To nema veze sa sprašenjem.
Osim to što je slika sprašenja.
Ko se osoba krsti, kažem, a nije sprašen, ona ide i dalje u pakavu.
A ako je osoba spašena, a ne krsti se, ona i dalje ide u raj.
Trebalo bi biti pozvošan i krstiti se, ali ako se ne krsti, ona će i dalje ići u raj.
Zašto? Zato što je ona spašena. Kažem, krištenje nema veze sa sprašenjem.
Daću vam kao primjer prsten.
Joj sam nabavio. Joj sam uzet prsten.
Možemo to recimo prsten.
Ako imaš prsten, šta je prsten? Simbolika čega? Da si u braku.
Da si oženjen. To je simbolika prstena.
Ako si ti oženjen, a ne nosiš prsten,
je onda tvoj brak ne vrijedi.
Naravno da vrijedi, samo što ne nosiš prsten.
Ili, ako ti recimo nosiš prsten, a nisi u braku,
je otomatski čim staviš ti prste na ruku,
je si onda otomatski u braku, a naravno da nisi.
Šta je prsten?
Prsten je znak, vajnski znak, ljudima pokazuješ da si u braku.
Isto tako je krštenje. Krštenje je da ljudima pokažeš
i da bude službeno da si ti spaše.
To je znak. To je slika.
Ako ja skinem prsten i stranjem glavom,
nisu mi ja otomatski sad prestobiti u braku.
Ili ako ja to dam drugoj osobi, neće se ta osoba biti
sa mojom ženom oženjena na odjednom. Ne.
To je samo slika. Ja nosio prsten ili ne nosio.
Ako sam u braku, onda sam u braku.
Ako nisam u braku i nosim prsten, to ne znači da sam automatski u braku.
Eko jednostavno nosim prsten. Kao detalj.
Znači, krštenje je javno ispovijedanje vjeru u Krista.
Kao što javno ti pokazuješ ljudima, ja sam u braku.
To je krštenje.
Nastavimo gdje smo stavili u prihu 17, 18.
Jer Krist me nije poslal ukrstiti, nego propovijedati evanđelje.
I to ne riječima mudrosti da se ne obezkrjepi križ Kristovi.
Jer propovijedanje u križu, ludo, je ludo za one koji propadaju.
A za nas, koje smo spašani, ono je snaga Božija.
Znači smrt, pogreb i uskrasnuče, Isosa Hrista naspašava.
A krštenje je slika toga.
Ima tri stvari koje su bitne kako bi krštenje bilo prihvatljivo.
Tri stvari. Znači, prvo, krštenje mora biti u ime Oca i Sina Duha Svetoga.
Mora biti u ime Oca i Sina Duha Svetoga.
Drugo, krštenje mora biti uranjanjem. Ne škropljenjem. Ne škropit malo i to je to.
Ili ne, ne znam, ne sipanjem vode.
Ili ne uzet berguj, kako u pravoslavnim crkama znaju.
Samo uzet berguj, bum, samo ju malo na govačke ubacuj.
Ne, neku uranjanjem. Moraš cijeli uči, cijeli.
A treća stavka je, znači, krštenje mora biti nakon što si spaši.
Nakon što si spašan. E sada, ko može krstiti?
Po Bibliji nema točno zapisano ko može krstiti.
To ljudima možda nije baš najdraže, ali nema.
Nema ni jedan stih nećeš naći gdje zahtjeva Bog kako ili ko može krstiti.
Nema. Čak ne piše ni da žene ne mogu krstiti.
Naravno, znamo da žene ne smiju propovjeda, ne smiju ni krstiti.
Ali nema zapisano ko točno.
Ima ljudi kao primjeri koje su krstili su većinom apostoli, pastori, dekani ili sl.
I to je kao primjer. Znači, trebali bi se toga držati.
Ali nigdje nije točno zapisano ko smije itko ne smije.
Tako da, ako bi neko ko je spašen krstio drugu osobu koja je spašena, ne bi to bio toliki problem.
Mislim, kao primjer imamo, kažem, pastore i apostoli koji krstavaju, ali nigdje ne piše da osoba koja je spašena drugu osobu ako će krstiti da se to ne smije ili da to nije važeči.
Pa šta je bitno? Kažem, bitno da je u ime oca i sine Duha Svetoga, bitno da je u ranjanjem i bitno da je osoba spašena. To je najbitnije.
Zašto se to kažem? Zato što nema određeni kriteriji koje osoba mora imati da bi mogla krstiti. Zašto? Zato što Biblija kaže da, recimo, Isus nije krštavao.
Biblija kaže da Isus nije krštavao nego njegovi učenici su krštavali. U Ivanu 4.2 kaže, premda sam Isus nije krštavao nego njegovi učenici.
Znači, ako kaže da Isus krštavao, ne, premda nije on sam krštavao nego njegovi učenici. E sad, ko je bio njegovi učenici jedan Juda? Tu nije pisalo nego njegovi učenici osim Jude.
Juda je išao isto u spašavanje i on je onda možda isto krstio. I šta? Kad se postavilo kasnije da Juda nije spašen.
Nakon Judine smrti. Jesu se onda ti ljudi koji je Juda isto krstio, koji su stvarno u svom srcu vjerovali i spašeni su i krstili su se pravo.
Je oni se onda opet moraju krstiti? Pa ne. Zato što su oni bili, oni su istinski vjerovali i oni su to napravili i oni se ne moraju opet krstiti.
Nema razloga zašto bi se oni opet krstili. Ako je bilo u ime oca Sina Duka Svetoga, ako je bilo uranjenjem i ako su oni spašeni.
Onda nema razloga zašto bi se oni krstili ponovno.
Čitelj smo u korinčenima da se osoba ne bi trebala hvaliti koji je krstio jer za sve je jednako.
Nije bitno kog te krstio, bitno je da si se krstio.
Ako si sad digao obrovu i čudi se kako ja sad o to mislim da ne morava čak možda biti ni spašena osoba.
Pa, kao prvo, ne znam, ako se ti krstiš i za 20 godina od jednom izađe informacija da osoba ta nije spašena.
I šta slad tih 20 godina što si ti bio kršten, to ne vrijedi više. To bi bilo glupo. Ne mora se ti ponovno krstiti. Zašto? Za to rekada.
Ponavljaj, jer si bio kršten u oce sinu Duhu Svetog, jer si kršten u ranjenjem i jesti kršten nakon što si spašen.
Jel šta ako recimo jedna osoba koja na kraju kaže da je spašena, a nije, a ti to ne znaš, i ona tebi na prvi scenu mori u braka.
Ona tebi je vjenčana. Jel nakon 20 godina ako se ispostavi da ona nije spašena.
Jel onda brak tvoj više ne vrijedi? A naravno ne, to bi bilo gubo, ti si dalje u braku. To što je ta osoba spašena, a ja nije spašena, to nije bitno.
Bitno je da si ti napravio to sa svojim srcem i svojim uvjerenjem i istinski kako u bibliji piše. To je bitno.
To je bitno. Šta smo čitali? Čitali smo da nije bitno da ko spašava i kaže, bitno je da je u ime oca i sina i Ducha Svetoga.
Znači šta je rekao Pabao? "Zahvaljujem Bogu što nisam nikoga od vas krstio, on, da nitko ne može reći da sam krstio u svoje ime."
U svoje ime. Šta to znači? Šta znači u ime? U ime.
Šta znači "krstiti u ime" oca i sina i Duha Svetog?
To znači po ovlaštenju, ili zastupajući, ili predstavljajući.
To znači u ime. Recimo, ne znam, ako ja imam firmu, ako ja imam svoju firmu i imam neki pravni dokument koji moram podpisati.
I sad piše, ne znam, firma Sretna Sigurnost mora podpisati ovaj dokument kako bi mogla nastavljati svoj rad.
Da li firma ima ruku da ona podpiše? A naravno da nema.
To znači ja u ime firme Sretna Sigurnost podpisujem to.
Znači ja u ovlaštenju ili zastupajući firmu, ja to podpisujem.
Znači ja zastupam, ja sam zastupao na firmu, to znači u ime.
Znači kad sam se ja krstio, kad je mene čovjek uronio u vodu,
u mom životu, kad sam ja bio krštanio, kad je on mene uronio u vodu,
on je mene krstio u ime Oca, Sina i Duha Svetoga.
Ako me i taj čovjek krstio, neću ga sad spominjati, zato što je nepotrebno,
ali zahvaljamo sam za to, nije to bitno.
Bitno je da je u ime Oca, Sina i Duha Svetoga
i on je zastupio, on je bio u mjestu Boga koji me krstio kad je to učinio.
Tako da ta ustvarita stvar ili ta transakcija nije između mene i tog čovjeka koji me krstio,
nego mene i Boga.
Zato što je on, je bio samo posrednik.
Pošto se Bog nije spustio na zemlju da on mene krsti, neko je me on krstio i me Oca i Sina i Duha Svetoga.
Nadam se da razumijete, da dobro uvjašljajte. Da svačate da je on, da je taj čovek posrednik.
Ona osoba koja krštava je samo posrednik između tebe koji je si kršten i Boga. To je bitno.
Tako da, ko je to na kraju naprave nije bitno. Ako je u ime Oca i Sine i Duha Svetoga, to je najbitnije.
To je najbitnije u tom svemu. To je najbitnije u tom svemu.
I to je pavao i htio reći prvim korinčanima, da nije bitno. On ne želi razor, on ne želi da kaže ja sam kršten u ovog i od onog i od onog.
Nije bitno od koga si kršten. Nije fokus na tome, nego fokus je da si kršten.
Neki ljudi, recimo, potom tu u Europi, koji su spašeni i ne žele ići u svoju zajednoc i biti kršteni.
Kršteni nego oni žele ići kod svoga najomiljenijeg pastora koji je možda u Americe. Oni čekaju cijelo vrijeme i čekaju na putovanje tamo kako bi od njega bio kršten.
I to nije dobro. Samo zbog jedne određene osobe biti kršten, jer ti moraš to što prije obaviti.
Ako ćeš biti poslušan bogu, ti to moraš što prije obaviti i onda bolje da ideš u svoju zajednicu i budeš kršten tamo.
Nije bitno kod te krsti. Ili možda kaže ja ću ići u Ameriku i tamo ću biti kršten na određene osobe i na kraju nikad do tog ne dođe.
Znači baš ono nisi toliko poslušan bogu. Trebaš se krstiti. Ako si spažen, trebaš se krstiti.
Nastavljamo, gdje smo stali. Bitno je da je biblijski, kako Biblija uči.
Da si spažen kad se krstiš, da je ima Oca i Sina i Duhom Svetom i da je uranjenjem.
Pogledajte u prvim korinčanima 3. Znači, nije daleko. U ovom trećem pogledaju kaže
Ja Vama bračom nisam mogao govoriti kao duhovnima, njegov kao tjelesnima, kao dojemčadi u Kristu.
Tranio sam Vas mlijekom, a ne jelom jer ga još niste mogli podnositi.
Pa ni sada još ne može, jer ste još tjelesni.
Jer dok su među Vama zavist i svađa i razdori, niste li tjelesni?
I ne hodite li kao tjelesni ljudi?
Jer kad jedan govori ja sam Pavlov, a drugi Apolonov, niste li tjelesni?
Znači šta znači tjelesni?
Tjelesni znači ljudski, svjetovni.
Tjelesni znači da ne hodaju po duhu, da nisu duhovni.
Možeš ili hodati po tijelu ili možeš hodati po duhu.
Tjelesni, svjetovni, ljudski, gresnji više, gresnjim razmišljanjem, krivnim razmišljanjem.
Nastavimo, ko je dakle pavao? A ko je Apolon?
Samo poslužitelji po kojima ste povjerovali.
I to svako kako je moj gospodin dao.
Svako koji je spašen ima osobu koja ju je spasila.
Ne možeš samo od sebe se spasi, to ne ide.
Ili da čitaš od jedno "Buuuuh" svetla, napravi, ne, to ne ide.
Nego svaka osoba koja je spašena ima osobu koja ju je spasila.
Drugačije to ne funkcionira.
Šta je deko?
Oslužitelji po kojima ste povjerovali?
Da li su ono najbitnije oko našeg spasvenja?
Da li su osobe koje su te spasili najbitnije oko našeg spasvenja?
Recimo, mene je pastor spasio, jedan pastor, ne bitno sada koji.
Da li je on meni najbitniji u vezi mog spasvenja?
Recimo, zahalan za to i meni je drago, ali nije to najbitnije.
Bitno je da je spaseni kroz Krista. Bitno je da ja vjerujem u Krista. To je najbitnije.
Ja sam spasio svojuće i druge ljude u obitelji. Da sam ja najbitniji u tome?
Ja sam samo posrednjeg bio ovdje. Ja sam njima pokazao spasenje kroz Isusa.
Bitno je to da vjeruju u Isusa. To je bitno.
Odite u Matej 28.
Neće se neko sa mnom u neke točke neće slagat.
I s tim mislim na prave kršćane, a ne na nespašene.
Na nespašene to mene zanima, te puganske vjere i to.
Nego sa spašenima neki spašim se neće slagat.
Ali u Bibliji ne možeš drugačiji reći.
To je biblijsko krštenje. Ne možeš proturjeći tome baš.
Ako se neko može, recimo, ne osjeća, sad ne kažem da se nemora ili ne smije ponovno kršit.
Ako se ispostavite da je neko krstje koji nije spašen kasnije.
I ako se ti ne osjećaš dobro ili želiš ti to ponovno ponoviti sa nekom spašenom osobom,
naravno da ti to smiješ. Ti to smiješ ponavljati. Ne kažem da se ne smije ponavljati.
Ako se ti loše osjećaš i ti želiš to ponoviti, ti ponovi slobodno.
Nijedje ne piše ni to da se ne smije.
Ako ćeš se bolje osjećati, ako ćeš imati veći unutajni mir,
to ti to ponovno možeš napraviti. Zašto ne? Ne kažem da se ne bi mogu.
Ali kažem, bitne su tri kriterije koje smo spominjeli za pravo biblijsko krštenje.
Saka smo svatili da je bitno biblijsko krštenje, a ne tko te, znači da je biblijsko krštenje,
a ne tko te krstio, pričajmo o tim trim kriterijima.
Znači, broj 1 krštenje mora biti u ime oca i sina i duha sveta. Mora.
Rekla sam da odete u Matej 28, pogledajte u stih 18.
Kaže, stih 18, tada im je Isus prišao, te im progovorio i rekao,
"Da nam je sva vlast u nebu i na zemlju."
Zato idite i poučite sve narode krsteći ih u ime Oca i Sina i Ducha Svetoga,
učeći ih da obdržavaju sve što sam vam zapovjedio.
I evo, ja sam uvijek svama dosvršetka svijeta. Amen.
Znači, krštenje je zapovjeđeno na taj način od Isusa.
Znači, Isus nam je riječ po riječ rekao u Novom zavjetu
da se treba krstiti u ime Oca, Sina i Ducha Svetoga.
Znači, to nije možda, nego je baš tako rekao. Riječ po riječ je tako rekao.
To je njegova instrukcija u Novom zavjetu da krstimo Oca, Sina i Ducha Svetoga.
A neki ljudi bi rekli, ali Ivan Krsticelj nije tako krštavao.
On nije krštavao ime Oca i Sina i Ducha Svetoga. On li si je samo bez toga krstio.
Da, ali zašto je to napravio? Da to Ivan Krsticelj nije živio u Novom zavjetu.
Ivan Krsticelj je živio u Starom zavjetu. Iako je ta priča možda tu, u knjizi, pod Novim zavjetom.
Ali, od kad vrijedi Novi zavjet? Novi zavjet vrijedi od kad je Isus umro i uskrsno.
Onda vrijedi Novi zavjet. Jer za Novi zavjet je on dao svoj tijelo, je rekao na posljednoj večeri.
Tako da, Ivan Krsticelj još nije bio u Novom zavjetu. No, Ivan Krsticelj je Stari zavjet.
Kada gledaš malo, jer dok su oni, kako mi se čitamo, dok je Isus podao po ti mjestima.
Novi zavjet još postojao. Postojao je sve do Novog zavjeta.
Tek kasnije, apostolo listo nisu imali Novi zavjet, nego sve što su čuli od Isusa su imali i Stari zavjet.
I onda su oni tek kasnije napisali te knjige. Znači, oni su živjeli po Starom zavjetu.
I to ne znači da Ivanovo kreštenje ne valja. Zašto?
Pa sato što Ivan kreštiteđ kreštio Isusa. I što sam ću reći da se Isusa nije dobro kreštio?
Pa čim se Isus kreštio si šla golu i čuo se glas Boga Oca koji je rekao "Ovo je moj sin u kojem sam potpuno zadovoljen".
Drža se zapoved. I ne samo njega, nego i apaštole je Ivan kreštiteđ kreštio.
Apoštoli morali ponovno kreštiti ili Iva, Isus.
Kreštenje Ivana kreštitelja je solidno. Sve je dobro, to ništa nije loše.
Tek kasnije je Isus rekao i dao instrukciju da mora biti od su sinovi duhu sveta.
Postoje penekostalci jedinstva, tako se oni nazivaju, penekostalna crkva.
I usto, što se smiju kao histerične osobe, luđaci su,
smiju se kao histerične osobe i laju kao psi, i bacaju se po podu kao djete koje je razmaženo u trgovini kad mu ne da šokoladu.
Znači, oni su ispunjeni su zlim duhovima i vragovima u biti.
Oni uče da sin je otac, da je otac i sin i duh sveta, da je to sve sin, da je to sve Isus.
Zašto? Zato što ovdje u materiju kaže Isus, kaže morate krstiti u ime oca sina i duha svetoga,
a u djelima tamo je napisano da li ste se nešto kao na foru krštenje u ime Isusa samo.
Znači tamo spominje samo krštenje u ime Isusa, a ne u ime oca sina i duha svetoga.
I onda su oni odmah rekli, a Isus je oni. Kažu tu piše otac i duk svijeti, tu piše Isus, jednako je on sve tri.
Ali to je laž, to nije točno. Znači, zašto?
Zato što ako ja kažem, ne znam, ako potpišu ovaj, jedan dokument, kad smo već kod dokumentata sa firma.
Ako potpišu dokument Matej, Ivan i Luka. Ubljio sam najjednostavnije imena, Matej, Ivan i Luka.
Jako ja kažem, dobio sam podpisanje dokument od ime Ivana, a to onda laž? Nije.
Oto što je Ivan jedan od ti troje koji je podpisao. Znači ja mogu reć, imam tu podpisan dokument od Ivana. Mogu reć.
Pa isto to ko je tu. Znači ako je osoba krištena u ime oca, sina i duha svetoga.
I ako ja pitam, jesi krišten u ime Isusa? Pa jesi. Jesi zato što je Isus među ti troje. Znači onda si krišten i u ime Isusa.
Znači tu nema problema, nema kontradicije, nema tu problema, samo gdje oni prave. Znači prave probleme tamo gdje ga nema.
Znači Mateja je rekao, Isus je rekao Mateju, riječ po riječ da mora biti otco sinu i duku svijetu.
Različiti autori, recimo Mateju piše jedno, a u djelima piše drugo. A djela je napisao Luka.
I sad Luka, on drugače, on je drugi autor i on se drugače izražava.
I svaka hnjiga ima fokus na neku drugu stvar. Tako da nije tu isto rekao otca, sina i duka svijetu, nego u ime Isosa.
I to nije ništa loše, to nije ništa krivu.
Jer ja mogu reći, moj boh je Isos, a ja nisam za nje kao otca i ducha svijetu.
Došto je i on dio trojstva, otca, sina i duka svijetu. To nema veze s time.
Odite u djela apostola 8, djela apostola 8. Znači rekli smo prvi kriterij ili prvi uvjet je krštenje u ime otca, sina i duka svijetu.
Ko te krstio, nije toliko bitno, nije bitno, nego bitno je u ime, znači on je posljednik u ime otca, sine i duka svijetu.
Druga kriterija ili drugi uvjet, krštenje se mora desiti nakon spasenja, mora se desiti nakon što si spašen.
Zato ne krstimo bebe. Krštenje bebe nije garancija da će ona ići u rani. To se ne rani, to ne vrijedje ništo, to ne znači ništo.
Svatko mora za sebe prihvatiti iz lusa. Ja tebe mogu pokazati evanđelje, ali ti za sebe moraš prihvatiti.
Kada idem van ispašavam ljude i evangeliziram.
Toliko ljudi kažu ne ili se smiju, ili se rugaju, ili me odbiju, ili govore loše stvari, ili ne znam, ali ja sam svoje napravio.
Isto tako puno ljudi kaže, tj. ima ih koji to prihvate.
Svako mora za sebe prihvatiti Isusa kao svog spasitelja i onda, nakon spasenja, se treba krsiti.
Beba ne svača što se deša, Beba ne razumije, niti je ona to izavrala.
Beba ne može reći ja to hoću ili ja to ne hoću.
Ti Bebu ne možeš, možeš ju natjerati, ali to nije o njoj ništa ne znači.
Koliko ljudi na svijetu koje su bili krišteni kao bebe i šta na kraju kada odrastu su zli ili nespašeni ili idu u pakavu ili su čak i odbačeni ili bilo šta.
To ništa ne znači. To je apsolutno ništa ne znači.
Ti moraš prvo prihvatiti i vjerovati da bi se onda krištio.
Isto tako za ljudi koja kaže "a kako to možeš reći, to znači da onda svaka Beba ide u pakavu?"
Ne, to je glupost, to je laž, to je krivo od njih.
Osobe Beba, Beba je nevina. Beba ništa nije napravila.
Beba nije grešnik, Beba nije sagreševa.
Jedino što Beba radi, da spava, vrišti i oče isti.
To je to. Beba nije grešnik. Što znači Beba ako umre, ona ide direktno u raj.
Ja ne znam zašto imaju ljudi ten koncept da je Bog zao.
A vi mislite da će Bog Bebu koja je nedužna poslati u pakavu? Zašto?
Pa koj ide u pakavu? Grešnici. Mi svi moramo ići u pakavu.
Mislim, zaslužili smo u pakavu zato što smo grešnici. Beba nije grešnik.
Zato moramo vjerovat kako bi izbjegli pakavu i šli u raj.
Moramo vjerovat u Isusa, u njegovu smrt pogreb i uskosnuče kako bi išli u raj.
On nas je spazio. Bebe su bezgrešne.
Tek kad osoba kreni grešiti, onda ona počinje zaslužiti ići u pakavu.
I kažem, bebe se ne krštava. Ti to moraš sam izabrati.
Ne vrijedi je to ništa što se beba krsti.
I ne ovisi njihovo spasenje beba od njihovim roditeljima.
Zato što je moj roditelj mene krstio, ja sam spažen.
Pa kakve to veze ima s tvojim spasenjima? To nema veze s time.
Znači, ne ovisi o roditeljima. Ne ovisi o mama i tati.
Ne ovisi o mama i tati da li se ti spažen. Nema veze.
Nema veze mama i tata s time. Jedan je posrednik između Boga i ljudi.
Jedan je posrednik. A to je Isus Krist. Ne mama i tata.
A pogotovo ne Isusova mama. Ona tek nije posrednik.
Ili posrednica. Ili mediatriks. Ili kako god hoćete.
Ona je grešnica kao i svijostor.
Djela apostolska 8.35 kaže. Znači tamo ste u 8.
Idemo stih 35. Tada je Filip otvorio svoja usta.
Temu je od toga istog pisma počeo propovjedati Isusa.
Znači šta se tu dešava? Bok je rekao Filipu da ode u pustinju
i da će tamo sresti jednu osobu koju mora spasiti.
I on je ošlo i vidio je u kočiji eunucha iz daleka zemlja
i čuo je kako taj eunuch čita iz ajuli.
I onda ga je pitao Filip, razumuješ li to što čitaš?
A eunuch je rekao kako bi razumio ako mi i neko ne objasnije.
Znači mora biti spašena osoba koja može objasniti, a ne spašini ne mogu svatiti.
I sa kažem, tada je Filip otvorio usta svoja, te mu od tog istog pisma počeo propovijedati Isusa, znači počeo mu propovijedati evanđej.
I kad su tako putovali, došle su do neke vode i eunuch je rekao, gledaj voda, to me sprećava da budem kršten.
A Filip je rekao, ako vjeruješ, od svega svoga srca možeš.
A on je odgovoriš i je rekao, vjerujem da je Isus Krist sin Boži.
Znači šta, Filip je njega spašavao, a taj eunuch je povjerovao.
I čak i priznava svoje spasljenje i rekao je, vjerujem da je Isus Krist sin Boži.
I kaže šta me sprečava da budem kršten. I zapovjedio je da se zaustave kola.
Tada su obojca sišla u vodu, sišla u vodu i Filip i eunuch i krstio ga je.
To vidimo ovdje. Postoji preduvjet da se možeš krstiti.
Koji je to preduvjet? Vjerovati u Isusa, biti spašen.
Ako vjeruješ od svega svog srca, možeš.
Znači šta ti može smetati da se ne krstiš ispravno?
Ako ne vjeruješ u Isusa. Ako vjeruješ onda možeš, onda smiješ.
Ako ne vjeruješ onda ne možeš, onda ti džaba.
Znači ne moraš očistiti život od grijeha.
Ići na neke tečaje, recimo neki stari batistički crke oni tražu da ideš na neke tečaje.
Da li je unuh tu išao na neke tečaje tjedima da bude kršten? Nije.
Znači ne moraš se očistiti od grijeha, ne moraš ići na neke tečaje ili nešto,
nego ako gjeruješ u istosom, ako si spašen, onda možeš.
To prije, to bolje. A ovdje u tom stiku vidimo odmah i treći kriterij, ili treći uvjet.
Kaže tada su obojca sišla u vodu i Filipi je unuh i krstio ga.
Znači krštenje je uranjanje. Zato su obojca ušla u vodu, u duboku vodu.
Reko je "Evo vode, što me sprečava?" Znači bilo, išle su do velike neke količine vode.
Znači, nije prskenjem, niti sipanjem, nego uranjanjem. Osoba mora cijela uroniti u vodu.
Ivan 3.23 kaže "A krštavao je Ivan u Enonu blizu Salima jer je on je bilo mnogo vode."
Jednako je. Zašto je Ivan krštavao u Enonu blizu Salima? Zašto?
Jer je on je bilo mnogo vode. Kako veze ima mnogo vode sa krštenjem?
A da bi mogli svi ući i da bi se mogli uroniti. Zato je bitno da ima mnogo vode.
Znači, a koliko vode trebaš za prskanje? Samo.
Uzmeš malo rukama, prstima ili jednu žlicu i prskaš i to je tebi krštenje, mašinije.
Znači, onda Ivan ne bi morao ići kod Enona, kod Salima. Zašto?
Tamo je bilo mnogo vode, zato je on tamo krštavao.
Znači, treba ima dovoljno vode kako bi oboje ušli i kako bi mogala jedna osoba drugu uroniti u vodu u cijelu osobu.
Odite u djela apostolska 19.
Rimljanima 6.4. kaže, "Bakle s njime smo ukopani po krštenju u smrt."
Znači, s njime smo ukopani po krštenju u smrt. To je uranjenje.
Biblija kaže da su obojca sišla u vodu. Onda je bilo mnogo vode.
Matej 3.16 kaže, a kad je Isus bio kršten, odmah je izašao iz vode.
Znači, kako ćeš izaći iz vode, ako nisi ušao u vodu, ako nisi sišao u vodu?
Samo onda možeš izaći iz vode. A Isus je izašao iz vode kaže.
Onda je bilo mnogo vode. Obojca su sišla u vodu.
Jasno je da svaki put kad spominje krštenje da je uranjenjem, uranjenjem je krštenje.
Smješno je što protestanti koji krste bebe koriste kološane kao zamjenu.
Zato što oni kažu ovaj prije su se ljudi obrezali osmi dan i kao zato se bebe krštavaju.
Oni obrezanje su zamjenjali sa krštenjem ili bolje trskanjem bebe, bolje rečeno.
A vidite ovo po glavi koje oni koriste. Kološanima 2.12 kaže pokopani ste s njim u krštenju.
Pokopani ste s njim u krštenju. Kako funkcionira pokop? Kada neko umre kako funkcionira pokop?
Ja ti uzmeš malo zemlje i prskaš tijelo sa zemljom i ta poslova je sad pokopana. Ne, ali tako.
Znači šta moraš napraviti? Ti moraš napraviti rupu u zemlji i onda tamo se stavlja to tijelo i pokopa.
Znači ti imaš sa svih strana zemlju. Tako funkcionira pokop.
Znači ti si okružen zemljom i to je znak smrti. Okružen si zemljom.
Tako moraš i sa vodom, jer kaže, okopani ste s njim u krštenju.
Isto tako je s vodom. Znači kad si ti u vodi, to je znak njegove smrti. To je znak toga.
A ne prskanjem. Krštenje pokazuje ukop i uzkrsnuče.
I ima snisla da si onda pod vodom cijeli, jer je to slika toga.
Čega je slika prskanje? Čega je to slika? Ničega.
To nije slika ukopa ili smrti isusove.
Nema veze s time. Znači, vrlo je jasno, ali Poganjska tradicija nažalost je danas svuda
i umjesto da krste ljude kako treba oni prskanjem ili sipanjem malo vode, o šta ja znam,
jako je ovaj način biblijski način, pravi kršćanski način i najbitnije prihvatljivije pred Bogom.
Ne bitno kako ljudi i kako oni imaju svoje neke tradicije ili nešto ili rituale u tim nekim crhvama.
Bitno je da je prihvatljivo pred Bogom. To je najbitnije.
Znači otišli ste u djela apostola 19. Kaže prvi stih i dogodilo se dok je Apollon bio u Korintu da je pavao pošto je prošao gornje predjele, došao u Efes.
I našao je neke učenike, te im rekao "Jeste li primili Ducha Svetoga odkada ste povjerovali?"
A oni su mu odgovorili "Ni smo ni čuli da postoji Duh Sveti".
Znači šta se dužeš, oni nemaju pojma da opće postoje Duh Sveti, a oni su kao neki učenici i kršteni su.
Sad je pavao malo začuđen, kak je to moguće, naravno da je začuđen, nema te pojma.
Znači tu nešto nešto neštima. Šta ispada? Ispada da su oni kršteni, a nisu spašeni.
Učenici koje su navodno spašeni i kršteni, ne znaju da postoje Duh Sveti.
I rekao im je "u što ste onda kršteni?" Znači kako to pitanje ima smisla?
Ima smisla zato što on očekuje da su oni kršteni u ime Oca i Sine i Duha Svetoga.
Znači ako čuješ u ime Oca i Sine i Duha Svetoga, onda znaš da si kršten.
Oni nemaju pojma ko je Duh sveti, djela apostolska. Znači šta je onda moguće? Kako su kršteni?
Kršteni su vjerovatno onda Ivanovim krštenjem. Zato što Ivan nije krstio u ime Oca i Sine i Duha Svetoga.
Znači Ivanovim krštenjem su kršteni. Idemo dalje, da li je to tako?
I rekao im je "u što ste onda kršteni?" A one su rekli "u Ivanovu krštenje".
Znači, hoću ovdje pokazat da Ivanovu krštenje je i dalje važeći.
Ipak je on krstio i apostole, i Isuse. Ali, zašto bi ovi osobe trebali biti ponavu kršteni?
Prvo, zato što su nesprašeni. I kao drugo, zato što oni ne znaju koji je Duk svijet.
Znači, oni su bili, puno ljudi je išlo kod Ivana.
Puno ljudi je došlo kod njega da bi se krstili.
I vjerovatno su oni bili jednostavno među njima i rekli "ajde ako svi onda ćemo i mi",
ali nemaju pojma što je zdješno, nemaju pojma zašto su to napravili i što su napravili ništa.
To je tako ja preprostavljam. A šta je Ivan radio?
Ivan je krštavao vodom i on je i više puta rekao "ja vas krstim samo vodom,
poslije mene će doći jedan koji će vas krstiti Duhom Svetim".
I on je često propovjedao o Duhom Svetim i onom koji će doći, o Isusu, o Mesiji, o Spasitelju, o Kristo.
O njemu je propovjedao, je Duhom Svetom, ali oni su došli tamo, krstili se samo i to je to.
Znači, Ivan Krstit je često propovjedao Duhom Svetom, ali ovi nemaju pojma.
Kažu Ivanu 1.3.32.33. Tada je Ivan posvjedočio, govoraći, vidio sam Duhak gdje si ilazi s neba poput Goluba i ostaje na njemu.
Ja ga nisam poznavao, ali onaj ko me je poslao krstiti vodom, on mi je rekao, na ko ga vidiš da si ilazi Duh i ostaje na njemu, to je onaj koji krstava Duhom Svetim.
Ja sam vidio i svjedočim da je taj sin Božiji.
Misija Ivana Krasitelja je bila uputiti ljude prema Isusu, uputiti ljude prema njemu.
Priča je puno o Duhu Svetom, ponavljaj, ali je Isuso, njemu je uputio ljude, cijelo vrijeme.
Je rekao je sve da poveruju u Isusa, je rekao ja nisam Mesija, ja nisam spacise i postoje mene dolazi.
On je njih uputio uvijek Isusu.
A uvi učenici iz dijela, oni nemaju pojma, nisi su svatili to.
Kažem, možda su se samo uputno u guži krstili i to je to.
Hvala za to što su to svi ostali radili.
Nastavimo čitati u dijelima.
I rekao im je, u što smo onda kršteni?
A oni su rekli, u Ivanogu krštenje.
Na to je pavao rekao, Ivan je u istinu krstio krštenjem pokajanja,
govoreći narodu da vjeruje onoga koji dolazi posljednjega, to jest u Krista Isusa.
Ivan je tu propovjedao njemu koji će doći posljednjega.
Reko je da moraju gledati napred prema Isusu.
Tražiti njega, onaj koji će doći napred gledati Isusu, gledati napred prema križu.
Ljudi u starom zavijetu su bili spašeni gledajući napred prema križu.
Isto su vjerom bili spašeni, gledali su napred prema križu, a mi smo spašeni kako?
Mi gledamo unazad na križ, znači u prošlost, na Isusovu smrt za nas.
Mi gledamo unazad, a oni su gledali napred. Znači uvijek je bio fokus na križu, uvijek je križ bio taj koji nas je spašavao.
Nisu prije u starom zavijetu bili djela, da su se morali čistiti i biti dobra djela da bi se spasili i u novom zavijetu je Isus ne.
Nego su oni već i prije gledali naprijed na križ. Doće će Isus koji će nas spasiti. Doće će Mesija koji će nas spasiti.
A mi gledamo unazad, došao je Isus koji nas je spasio. Došao je.
Znači, u svim dobima, u svom dobu, odkada postoji vrijeme, je spasenje uvijek bilo po milosti kroz vjeru.
I to se nikad nije promijenio. I na to je kažem Ivan je njih slal prema naprijed gledajući na Isusa.
To je Ivan radio, a ne krstio ih Duhom svjetim. Zato je Ivan im bio da ih krsti za pokajanje grjeha
i da gledaju naprijed i da ih uputi Isusu.
Kaže dalje u djelima, uskoro smo gotovi, djelima apostola 19.5 kaže
"Kad su to oni čuli, krstili su se u ime Gospodina Isusa."
Znači, pavo im je pokazao, priča im je o Isusu, oni su povjerovali
i kad su to čuli, onda su se krstili u ime Gospodina Isusa.
Samo u Isusa, u Oca, Sina i Duha Svetora. Ali to znači, naravno...
Znači, nije bio problem taj ovdje u ovoj priči što je Ivan krstio.
Nije problem u Ivanovom krštenju, nego u tom što oni nisu razumjali što oni rade i nisu bili spašeni.
U tom je bio problem. Znači, nisu se spasili, nisu vjerovali.
Zato im je pava opet mora objasniti, evanđer je spasenje.
I nakon toga su se onda krstili u ime Oca, Sina i Duha Svetora.
Znači, ponavljam, ako te neko krstio dok nije bio spašen, ako se neko krsti dok nije bio spašen, krštenje ne vrijedi.
Znači, samo si se malo opravao, malo si se okupao.
Ako se neko spasio godinama, znači, nakon što se krstio, trebao bi se ponovno krstiti.
Ako si ti krštena, nisi se spašen, i ti kasi se spaziš, može se ponovno krstiti.
A da me spomenem, da naše krštenje, da danas krštenje ne pere od grjeha.
Puno ljudi mislijo, ako sam ja kršten, opraven sam od grjeha. To je rudost.
Zašto se onda Isus morao krstiti? Jel Isus imao grjehe? Nije. Isus je bezgršan. Isus je Bog, Isus je savršan.
Zašto se onda On krstio? Moje se krstio samo da poslušamo sprema Hovacu kao slika evanđelje.
I to moramo i mi nakon spasenja učiniti. Znači zaključujem još jednom sa tri stvari koje moramo.
Ta je bitno da je krštenje prihvatljivo pred Bogom.
Broj 1, mora biti u ime Oca Sina i Duha Svetoga.
Broj 2, mora biti uranjenjem neškropljenjem.
I broj 3, moraš biti spašen.
Nakon što si spašen i vjeroješ da je Isus umro i bio pokopan i uskrsnuo,
platio tvoje grijehe i da imaš život vječni kroz njega.
Ne kroz sebe i svojih dobrojljiva, nego kroz njega, kroz vjeru a ne djela
i da ga ne možeš nikad zgubiti, da si zaovijek spašen kroz Isusa.
Onda se možeš krstiti.
Znači, tri stvari.
Nakon spasenja, uranjanjem i u ime Oca Sine i Duha Svetove.
To je pravo biblijsko krštenje, a ne prskanje bebe ili neke gluposti.
Najbolje je bilo jasno i glasno.
Ovo je za nas možda neke logično i nije toliko zanimljiva tema,
ali nažalost oko nas ljudi dalje to krivo rade, tako da moramo sve proć.
Nema u Bibliju ništa što se ne mora proć. Cijelu Bibliju se mora propovirati.
Pa isto naravno i to da se zna koji je temelj naše vjere i to je jedan temelj toga.
Da se zna kako radimo i šta radimo i da idemo po biblijskom i da postoji biblijsko krštenje.
U redu, pomolimo se, opijemo ćemo još jednu pjesmu i onda smo gotovi za danas.
Dragi moj Bože, hvala ti za ovaj dan, hvala ti za tvoju riječ i hvala ti što kroz tvoju riječ možemo učiti sve
što od nas zahtjevaš i hvala ti za kreštenje, hvala ti za predivnu sliku spasenja evanđelja
i pomozi ljudima da razumiju da je to simbolika, da je kreštenje vodi ranjenjem simbolika evanđelje
i smrti i pogreba uskod slučaja našega slavnego gospođenja Isesa Krista, kojeg umre za nas.
Hvala ti na ovom danu, molim te daj nam zdravlja i pomozi nam u sljedećom tjednu da bude uspješan,
pomozi da što više ljudi spasimo, koristi nas za svoju svrhu, očisti nas sve više
i pomozi da budemo sve bolji ljudi, pomozi da se vratimo sljedećom tjednom, sljedećom nedjelju opet.
I opet ti služimo, poslužajemo i širimo tvoj riječ. Hvala ti, moj dragi gospodine.
Pomozi da tu u Zagrebu dobijemo, to jest, napravimo veliku zajednicu kroz tebe.
Kroz tebe, zašto da bi mogli, ne samo da ja, tj. mi, da idemo van evanđelije širiti i ispošavati,
nego da što više ljudi imamo, što više radnika, jer je žetva velika i malo je radnika.
Tako da, trebamo puno, dovoljno radnika da bi išli, da bi širili evanđelje, da bi spasili ljude.
Pomozi nam oko toga, slava tebi pomozi da se širi ova tvoja riječi dodalje.
Stvori ljudima uši da čuju, hvalimo te, slajimo te, i u ime i sa Krista se tebi molimo. Amen.
Idemo još jedno pjesmo pjavati.